УХВАЛА

07 березня 2023 року 
м. Київ

справа №640/13482/20
адміністративне провадження № К/990/5656/23  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Бучик А.Ю.,
суддів: Стеценка С.Г., Тацій Л.В.,
перевіривши касаційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 вересня 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб   про відшкодування шкоди,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому суд:
- визнати неправомірною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо відшкодування шкоди, яка виникла через неподання Уповноваженою особою на ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк» до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформації щодо нього як вкладника, який має право на відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів, які обліковуються на рахунку за договором від 27.05.2014 №05/1633-2014 та на рахунку за договором від 15.05.2014 №7933 (в межах гарантованої суми відшкодування - 200 000 гривень);
- стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 200000 грн шкоди, 48 830,96 грн інфляційних втрат та 3 % річних у сумі 18 026,00 грн, 10000 грн моральної шкоди, а всього: 276 856,96 грн.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.09.2022, залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.02.2023, позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо невиплати гарантованої суми вкладу позивачу.
Стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь позивача гарантовану суму в розмірі 200000 грн за вкладом у Публічному акціонерному товаристві «Старокиївський Банк» на підставі договору від 27.05.2014 № 05/1633-2014 та договору від 15.05.2014 № 7933, за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
17.02.2023 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.09.2022 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.02.2023 у справі №640/13482/20.
Частиною 3     статті 3 КАС України     передбачено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Пункт 8 частини 2     статті 129 Конституції України     серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують положення     статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"     і     статті 13 КАС України.
Згідно з частиною 1     статті 328 КАС України     учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до частини 1     статті 257 КАС України     визначено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Відповідно до частини 4     статті 12 КАС України     виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах:
1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;
2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;
3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;
4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;
5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі     Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".
6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою     статті 266-1 цього Кодексу.
Предметом оскарження в зазначеній справі є бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо відшкодування шкоди, яка виникла через неподання Уповноваженою особою на ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк» до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформації щодо позивача як вкладника, який має право на відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів, які обліковуються на рахунку; та стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, інфляційних втрат та 3 % річних та моральної шкоди.
Згідно з пунктом 10 частини шостої     статті 12 КАС України     для цілей цього     Кодексу     справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
У даній справі суд першої інстанції, врахувавши вимоги частин третьої та четвертої     статті 257 КАС України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження. За предметом спору дана справа не належить до тих, які повинні розглядатися виключно за правилами загального позовного провадження.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої     статті 328 КАС України     судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього     Кодексу     розглядаються за правилами загального позовного провадження) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього     Кодексу                          позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
В обґрунтування права на касаційне оскарження скаржник зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа має виняткове значення для нього. Також як на підставу касаційного оскарження скаржник посилається на п. 3 ч. 4     ст. 328 КАС України, а саме: на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Так, процесуальний закон передбачає умови, за наявності яких справи незначної складності можуть переглядатися в касаційному порядку.
Якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, то у ній мають зазначатися, щонайменше, новітні, проблемні, засадничі, раніше ґрунтовно не досліджувані питання права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.
Посилання у касаційній скарзі на те, що справа має виняткове значення для скаржника з означеним у скарзі предметом спору не містять обґрунтованих фактичних передумов для віднесення справи до категорії суспільно чи винятково значимих.
Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у даному випадку обставин, наведених у підпунктах "а", "в" пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.
Суд зазначає, що посилання у касаційній скарзі на частину четверту     статті 328 КАС України, як на підставу касаційного оскарження судових рішень прийнятих у малозначній справі, не виключає застосування положень пункту 2 частини п`ятої     статті 328 КАС України.
Крім того, суд апеляційної інстанції розглянув вказану справу відповідно до практики Верховного Суду, викладеної у постановах Верховного Суду від від 29.04.2021 у справі №200/14379/19-а, від 26.05.2021 у справі №200/3647/20-а, від 08.09.2021 у справі №200/3695/20-а.
Верховний Суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у малозначних справах залежить виключно від обставин конкретної справи: її значення для формування єдиної правозастосовчої практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності.
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає справи, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".
Зазначене узгоджується з Рекомендаціями № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумачення закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.
Зазначене дає підстави вважати, що за поданою касаційною скаргою оскаржуються судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.
Згідно з пунктом 1 частини першої     статті 333 КАС України     суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.
На підставі вищенаведеного та керуючись статтями     328,     333,     359 КАС України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.09.2022 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.02.2023 у справі №640/13482/20 за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про відшкодування шкоди.
Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити заявникові.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                А. Ю. Бучик

Судді:                                                                                                       С. Г. Стеценко

                                                                                                                 Л. В. Тацій