Справа № 756/3874/22                                                     Головуючий 1 інстанція- Жук М.В.
Провадження № 22-ц/824/10809/2022                              Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.

 
П О С Т А Н О В А

іменем     України
 
15 грудня 2022 року                                                                                     м.Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії судів судової палати з розгляду цивільних справ:
            головуючого судді                Савченка С.І.,
            суддів                                     Ігнатченко Н.В., Мережко М.В.,
за участю секретаря             Малашевського О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на рішення Оболонського районного суду м.Києва від 04 серпня 2022 року у справі:
- за позовом  ОСОБА_1  до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу;
- за позовом  ОСОБА_2 до  ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,
в с т а н о в и в:
 
У травні 2022 року року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який мотивувала тим, що 13 грудня 2021 року між нею та ОСОБА_1 був укладений шлюб, від якого сторони дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини фактично між ними припинені, через відсутність порозуміння подальше спільне життя і збереження сім`ї неможливе, у зв`язку з чим просила шлюб з відповідачем розірвати.
У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про розлучення, який обґрунтовував тим, що 13 грудня 2021 року між ним та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб. Спільне життя з відповідачкою не склалося, шлюбні стосунки припинені, подальше сумісне життя і збереження сім`ї вважає неможливим.
Ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 04 серпня 2022 року справу № 754/3874/22 за позовом ОСОБА_1 та справу № 756/3320/22 за позовом ОСОБА_2 об`єднано в одне провадження.
Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 04 серпня 2022 року обидва позови задоволено. Шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , зареєстрований 13 грудня 2021 року, актовий запис № 2148 - розірвано. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 992,40 грн. судового збору та 3000 грн. витрат на правову допомогу. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 992,40 грн. судового збору та 3000 грн. витрат на правову допомогу.
Не погоджуючись із рішенням в частині розподілу судових витрат на правничу допомогу,  ОСОБА_1  в особі представника адвоката Шаповалова А.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат на правничу допомогу і в цій частині ухвалити нове, яким  відмовити у стягненні
                                                                        -  2  -
витрат на правничу домогу на користь ОСОБА_2 та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у незадоволеній частині у розмірі 7000 грн., посилаючись на порушення судом норм процесуального права. 
Скарга мотивована неврахуванням судом того факту, що наданий представником ОСОБА_2 адвокатом Громовим Д.О. ордер не відповідає вимогам Положення про ордер на надання правової допомоги та порядку ведення реєстру ордерів, затвердженому рішенням Ради адвокатів України № 36 від 17 грудня 2012 року. Зокрема, представником ОСОБА_2 надано ордер старого зразка, виготовлений друкарським способом, а тому він не має права на представництво інтересів і як наслідок відсутні підстави для стягнення витрат щодо надоної ним допомоги. Окрім того, суд необгрунтовано стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 лише 3000 грн. витрат на правничу допомогу, хоча останнім надано докази про понесення вказаних витрат у розмірі 10000 грн.
В частині вирішення позовних вимог по суті спору та судового збору рішення сторонами не оскаржується і не є предметом апеляційного перегляду.
ОСОБА_2 в особі представника адвоката Громова Д.О. подала відзив на апеляційну скаргу, де вказала, що суд першої інстанції прийняв законне і обгрунтоване рішення в частині розподілу витрат на правничу допомогу і правомірно з урахуванням тривалості та складності справи стягнув на користь кожної сторони по 3000 грн. витрат, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є безпідставними і надуманими, не грунтуються на вимогах закону, не спростовують висновків суду.
В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 адвокат Шаповалов А.М. подану апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримали, просили задоволити та скасувати рішення Оболонського районного суду м.Києва від 04 серпня 2022 року в оскаржуваній частині як незаконне. 
Представник ОСОБА_2 адвокат Громов Д.О. в суді апеляційної інстанції проти задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність і обгрунтованість судового рішення та відсутність підстав для його скасування.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав. 
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ухвалюючи рішення в частині розподілу витрат на правничу допомогу, суд врахував складність справи, тривалість затраченого представниками сторін часу, пропорційність витрат до предмету спору та обсягу фактично наданих послуг і результатів розгляду справи, заперечення кожним з них щодо розміру витрат на правничу допомогу іншої сторони, та з урахуванням вимог ч.3 ст.141 ЦПК Українивизначив розмір стягнення понесених на правничу допомогу кожній стороні у розмірі 3000 грн. 
Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких в тому числі належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із проведенням експертизи (ч.ч.1 та 2 ст.133 ЦПК України).
Згідно приписів частин 1 - 6 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 
1)      розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за 
-  3  -
представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог ч.4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. 
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно положень ст.141 ЦПК України у разі відмови у позові судові витрати покладдаються на позивача. 
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Судом встановлено, що рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 04 серпня 2022 року задоволено позови ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.
Інтереси ОСОБА_1 представляв адвокатШаповалов А.М. на підставі договору про
                                                                        -  4  -
надання правової допомоги № 25-05/22 від 25 травня 2022 року та відповідного ордеру. Згідно акту виконаних робіт № 1 від 01 червня 2022 року вартість робіт (послуг) склала 10000 грн.
Інтереси ОСОБА_2 представляв адвокат Громов Д.О. на підставі договору про надання правової допомоги від 14 березня 2022 року та відповідного ордеру. Згідно акту виконаних робіт від 24 червня 2022 року вартість робіт (послуг) склала 10000 грн.
По справі відбулося одне судове засідання 04 серпня 2022 року, наслідком якого стало ухвалення рішення.
За таких обставин з урахуванням складності справи, тривалості затраченого представниками сторін часу, пропорційності витрат до предмету спору та обсягу фактично наданих послуг і результатів розгляду справи, заперечень кожної із сторін щодо обгрунтованості розміру витрат іншої сторони на правничу допомогу, та з урахуванням вимог ч.3 ст.141 ЦПК України суд вірно визначив розмір стягнення понесених на правничу допомогу кожній стороні у розмірі 3000 грн. 
Доводи апеляційної скарги про неврахуванням судом того факту, що наданий представником ОСОБА_2 ордер не відповідає вимогам Положення про ордер на надання правової допомоги та порядку ведення реєстру ордерів, затвердженому рішенням Ради адвокатів України № 36 від 17 грудня 2012 року, оскільки виготовлений друкарським способом, а тому він не має права на представництво інтересів і як наслідок відсутні підстави для стягнення витрат щодо надоної ним допомоги, колегія суддів відхиляє як необгрунтовані з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст.58 ЦПК України сторона може брати участь у судовому процесі особисто та (або) через представника.
Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч.1 ст.60 ЦПК України).
Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», а оригінали вказаних документів, або їх належно засвідчені копії приєднуються до матеріалів справи (частини 4 і 6 ст.62 ЦПК України).
За положеннями п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.
Відповідно до приписів ч.1 ст.26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
За приписами ч.2 ст.26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.
Згідно п.2 Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, затвердженого рішенням Ради адвокатів України № 41 від 12 квітня 2019 року, ордер на надання правової допомоги - письмовий документ, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги у випадках і порядку, встановлених Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та іншими законами України.
Згідно п.9 Положення ордер, що видається адвокатом, який здійснює свою діяльність індивідуально, підписується адвокатом та посвідчується печаткою адвоката (за її наявності).
                                                                        -  5  -
Ордер має міститиреквізити, вказані у п.12 Положення. Відповідальність за достовірність вказаних в ордері даних несе адвокат (п.15 Положення).
В матеріалах справи наявний як договір про надання правничої допомоги, так і ордер, виданий адвокатом Громовим Д.О., що у свою чергу спростовує доводи представника ОСОБА_1 про відсутність у адвоката підстав для представництва ОСОБА_2 і як наслідок відсутність підстав для відшкодуванян витрат на правничу допомогу.
Судом встановлено, що адвокатом Громовим Д.О. в повному обсязі надана правова допомога згідно договору, він подавав відповідні документи та приймав уцчасть у судових засіданнях.
Відхидяючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що видача адвокатом Громовим Д.О. на підставі договору про надання правничої допомоги ордеру, виготовленого друкарським способом, не є підставою для відмови у стягненні витрат на правничу допомогу. 
Доводи апеляційної скарги про те, що суд необгрунтовано стягнув з ОСОБА_2 лише 3000 грн. витрат на правничу допомогу, хоча ОСОБА_1 надано докази про понесення вказаних витрат у розмірі 10000 грн. безпідставні та не спростовують висновків суду про стягнення саме такого розміру витрат. Суд першої інстанції вірно врахував складність справи, тривалість затраченого представниками сторін часу, пропорційність витрат до предмету спору та обсягу фактично наданих послуг і результатів розгляду справи, заперечення кожним з них щодо розміру витрат на правничу допомогу іншої сторони, та визначив розмір стягнення понесених на правничу допомогу кожній стороні у розмірі 3 000 грн. 
Інших доводів щодо незаконност ірішення в частині судових витрат апеляційна скарга не містить.
Даючи оцінку доводам учасників, викладеним у апеляційній скарзі та відзиві, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. 
Колегія суддів враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування єдостатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу повно та всебічно  дослідив  і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу  спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення в оскаржуваній частині законним та обґрунтованим.
Підстав для скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст.259, 374, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
 
                                                            -  6  -
Рішення Оболонського районного суду м.Києва від 04 серпня 2022 року в частині розподілу судових витрат на правничу допомогу залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий 

Судді: