Справа № 309/2047/19

П О С Т А Н О В А
іменем України

        06 лютого 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
судді-доповідачки Готри Т. Ю.,
суддів Собослоя Г. Г., Кондора Р. Ю., 
за участю секретаря судового засідання Зубашкова М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник – адвокат Іванчо Юрій Юрійович, на заочне рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 15 липня 2020 року, ухвалене суддею Кемінем В. Д.,

у с т а н о в и в:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.
Позов обґрунтувала тим, що вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 20.01.2007.
У цьому шлюбі у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 06.10.2008 вирішено стягувати з відповідача на її користь аліменти у розмірі 250 грн на кожну дитину щомісячно і до досягнення дітьми повноліття.
Зазначала, що на підставі виконавчого листа державним виконавцем було відкрито виконавче провадження № 9737857, однак станом на 01.04.2017 ОСОБА_2 сплатив аліменти не в повному обсязі, що підтверджується розрахунком заборгованості, виданим Хустським районним відділом ДВС ГТУЮ в Закарпатській області, згідно з яким заборгованість відповідача по сплаті їй аліментів станом на 01.04.2017 становить 7 456 гривень. 
З огляду на це сума пені за несвоєчасну сплату відповідачем аліментів за період із жовтня 2008 року по лютий 2017 року становить 7 382,50 гривень. 
Зважаючи на те, що ОСОБА_2 добровільно відмовляється сплатити наявну в нього заборгованість, а відтак вона змушена звертатися до суду з позовом про стягнення з нього пені за прострочення сплати аліментів.
Посилаючись на наведені вище обставини просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 7 382,50 гривень, а також вирішити питання розподілу судових витрат.

Заочним рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 15 липня 2020 року цей позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 7 382,50 гривень. Вирішено питання про судові витрати.

У вересні 2020 року відповідач ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник – адвокат Іванчо Ю.Ю., звернувся до суду з заявою про перегляд указаного заочного рішення і, як наслідок, ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 24 лютого 2021 року цю заяву про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник – адвокат Іванчо Ю.Ю., посилався на незаконність цього заочного рішення внаслідок порушення місцевим судом норм матеріального і процесуального права, неповного з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, та невідповідності висновків суду дійсним обставинам справи.
Скаргу мотивував тим, що судом першої інстанції безпідставно розглянуто справу 15.07.2020 за його відсутності, без належного при цьому повідомлення про дату, час і місце її розгляду, чим порушено принцип змагальності сторін і його право надати суду докази, пояснення. 
Зауважував, що позивачкою невірно зроблено розрахунок заборгованості пені, виходячи із розрахунку заборгованості по аліментах станом на 01.04.2017, який надав державний виконавець, оскільки такий розрахунок не містить відомостей про суми погашення ним заборгованості після 01.04.2017, так як 10 липня 2019 року та 01 серпня 2019 року він переказав ОСОБА_1 , відповідно, 3 000 грн і 2 000 грн у рахунок погашення заборгованості по аліментах, про що позивачка не повідомила суд.
За таких обставин реальний розмір заборгованості є меншим на 5 000 грн, аніж указаний у розрахунку державного виконавця і становить 2 456 гривень (7 456 – 5 000 = 2 456), а тому, відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, розмір пені не може перевищувати 100 відсотків заборгованості.
На його переконання, позивачкою під час розрахунку пені також було допущено помилки за вересень і грудень 2008 року, жовтень 2009 року без урахування при цьому належним чином сплачених ним коштів.
Звертав увагу і на те, що внаслідок розгляду справи без його участі він не зміг надати суду докази про зміну свого матеріального і сімейного становища після розлучення із позивачкою, оскільки не працює, має на утриманні іншу дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому на підставі ст. 197 СК України має право на відстрочку чи розстрочку сплати заборгованості за аліментами та за відповідним позовом суд управі повністю чи частково звільнити боржника від сплати такої заборгованості.
З огляду на наведене просив апеляційний суд оскаржене заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 позивачка ОСОБА_1 не скористалася. 

Сторони, їх представники у судове засідання не з`явилися повторно, хоча про дату, час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені. Водночас від представника відповідача ОСОБА_2 – адвоката Іванча Ю.Ю. 02.01.2023 на адресу Закарпатського апеляційного суду надійшла заява про розгляд справи без його та відповідача участі. За таких обставин, на переконання колегії суддів і відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідачку, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи повністю позовні вимоги ОСОБА_1 , місцевий суд виходив із їх обґрунтованості та доведеності, проте колегія суддів у повній мірі з такими висновками суду першої інстанції погодитися не може через порушення судом норм процесуального права з огляду на таке.

Судом установлено, що сторони перебували між собою в зареєстрованому шлюбі, в якому в них народилися діти: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11, 12).
20 жовтня 2008 року Хустським районним судом Закарпатської області видано виконавчий лист № 2-1158/2008 на підставі рішення цього ж суду від 06.10.2008 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі по 250 грн щомісячно на кожну дитину, починаючи з 26.08.2008 і до досягнення дітьми повноліття (а.с.13,14).
Як убачається з розрахунку заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні по виконанню даного виконавчого листа, наданого головним державним виконавцем Хустського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Юришинцем В.М., то станом на 01 квітня 2017 року в боржника ОСОБА_2 наявна заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 7 456,00 гривень (а.с.15, 16).
Зазначені вище обставини сторонами не заперечуються, у тому числі не заперечується відповідачем наданий державним виконавцем розрахунок його заборгованості станом на 01.04.2017.
Положеннями ч. 1 ст. 196 СК України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Позивачкою ОСОБА_1 до позовної заяви додано зроблений нею розрахунок пені за прострочення сплати аліментів за період із вересня 2008 року по лютий 2017 року в загальному розмірі 7 382,50 гривень (а.с.6, 7). 

Щодо доводів апеляційної скарги про розмір пені за прострочення сплати аліментів
Колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що зроблений позивачкою розрахунок пені за прострочення сплати аліментів не в повній мірі відповідає стягнутим із боржника ОСОБА_2 сум коштів, відповідно до розрахунку державного виконавця та який сторонами не заперечується, та повинен становити за період (з вересня 2008 року по лютий 2017 року) не 7 382,50 грн, як уважала ОСОБА_1 , а 7 066,26 грн (7 382,50 – 316,24), оскільки заборгованості зі сплати аліментів у відповідача у 2008 році не було, а тому пеня за цей період не нараховується, а за січень 2009 року, лютий і березень 2011 року сума пені позивачкою розрахована невірно, оскільки відповідачем за попередні періоди були сплачені більші суми, ніж він повинен був сплачувати по аліментах, які після погашення попередньої заборгованості покривали ще його наступні платежі .
Доводи апеляційної скарги про сплату позивачці 10 липня 2019 року 3 000 грн та 01 серпня 2019 року 2 000 грн у рахунок погашення заборгованості по аліментах, що начебто зменшило заборгованість відповідача із 7 456 грн на 2 456 грн (7 456 – 5 000 = 2 456), колегія суддів відхиляє, оскільки із наданих відповідачем поштових квитанцій за № 9/4 від 10.07.2019 і № 1/22 від 01.08.2019 (а.с.66) видно про переказ цих сум зовсім іншій особі з прізвищем « ОСОБА_6 », а не позивачці « ОСОБА_7 », та перекази здійснено в АДРЕСА_1 відповідно, хоча у матеріалах справи є відсутні будь-які відомості про те, що позивачка ОСОБА_1 змінювала своє прізвище на « ОСОБА_6 » та її місце проживання є саме АДРЕСА_2 . До того ж безпосередньо у своїй заяві про перегляд заочного рішення (а.с.50) та в апеляційній скарзі (а.с.92) відповідач зазначав прізвище позивачки як ОСОБА_7 та її місце проживання у АДРЕСА_2 .
За таких обставин, колегія суддів уважає безпідставними твердження апелянта-відповідача про сплату ним у липні-серпні 2019 року позивачці ОСОБА_1 5 000 грн у рахунок погашення заборгованості по аліментах, оскільки ним не доведено належними і достовірними доказами цю обставину. 
З огляду на наведене знайшла своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи вимога позивачки про необхідність стягнення з відповідача пені за прострочення сплати ним аліментів у розмірі 7 066,26 гривень.

Щодо доводів апеляційної скарги про розгляд місцевим судом справи за відсутності не повідомленого належним чином відповідача
Доводи апеляційної скарги про те, що місцевим судом безпідставно було 15 липня 2020 року розглянуто справу й цього ж дня ухвалено заочне рішення суду за відсутності не повідомленого належним чином про дату, час і місце розгляду справи відповідача, колегія суддів уважає слушними, оскільки: 1) у матеріалах справи є відсутні докази про належне повідомлення ОСОБА_2 про дату, час і місце розгляду справи, призначеної на 15.07.2020 о 10:00 год; 2) наявне у справі оголошення про виклик до суду ОСОБА_2 від 22.05.2020 (а.с.37) не місить відомостей в якій справі, на яку дату і час викликається ОСОБА_2 до суду; 3) із наданих відповідачем відомостей про оголошення про виклик до Хустського районного суду Закарпатської області за період із 22.05.2020 по 07.09.2020 сторони у справі ОСОБА_2 , розмішеної на офіційному сайті Судова влада України (а.с.70, 71), що також перевірено й апеляційний судом, убачається відсутність оголошення про виклик відповідача ОСОБА_2 до місцевого суду в цій справі на 15.07.2020 о 10:00 годині.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції всупереч вимогам частин 2-4 ст. 200 ЦПК України в підготовчому засіданні і без визнання позову відповідачем, прийнято не передбачене цією статтею судове рішення, тобто заочне рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Відповідно до пункту 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
З огляду на наведене оскаржене заочне рішення підлягає скасуванню з одночасним ухвалення нового судового рішення.

Щодо доводів апеляційної скарги про не врахування матеріального та сімейного стану відповідача
Відповідно до ст. 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
У цій справі відповідач ОСОБА_2 після відкриття провадження ще 26 липня 2019 року (а.с.1) і майже на протязі одного року, тобто до ухвалення заочного рішення 15.07.2020, з відповідною заявою про відстрочення чи розстрочення сплати заборгованості за аліментами або зустрічною позовною заявою про повне/часткове звільнення його від сплати заборгованості за аліментами до суду першої інстанції не звертався. Не звертався він із такою заявою про відстрочення чи розстрочення сплати заборгованості за аліментами і до суду апеляційної інстанції. А відтак доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу.
Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України).
Відповідно до частини 3 ст. 12, частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків установлених Законом, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Отже, апеляційний суд доходить висновку, що позивачка частково довела належними, допустимими, достовірними, а в їх сукупності та взаємозв`язку між собою достатніми доказами свої вимоги, які частково знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Доводи апеляційної скарги колегія суддів уважає частково слушними, оскільки вони ґрунтуються на положеннях закону і фактичних обставинах справи та спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
З огляду на наведене заочне рішення місцевого суду не може вважатись законним та обґрунтованим, а тому, відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з одночасним ухваленням нового судового рішення, яким позов ОСОБА_1 слід задовольнити частково зі стягненням із відповідача на її користь пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 7 066,26 гривень.
Керуючись статтями 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник – адвокат Іванчо Юрій Юрійович, задовольнити частково.
Заочне рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 15 липня 2020 року скасувати.
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 7 066 (сім тисяч шістдесят шість) гривень 26 копійок. 
У задоволені решті вимог відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі тридцяти днів із дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 09 лютого 2023 року.

Суддя-доповідачка 
Судді