Постанова                                    
Іменем України                    
 
15 березня 2023 року                                          
м. Київ
 
справа № 299/3583/15-ц
 
провадження № 61-8231св22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Луспеника Д. Д. 
суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А.         (суддя-доповідач),  
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач -  ОСОБА_2 , 
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Закарпатського апеляційного суду від 20 червня 2022 року у складі колегії суддів: Мацунича М. В.,                  Готри Т. Ю., Бисаги Т. Ю.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.     Описова частина 
 
Короткий зміст позовних заяв
 
У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом                                               до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди.
 
Позовна заява мотивована тим, що 24 червня 2012 року о 23:20 год                           у с. Перехрестя на вул. Спортивній сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля Audi Q7, реєстраційний номер                    НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , та автомобіля Kia Magentis, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під його керуванням.
 
Вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області                        від 13 жовтня 2014 року у справі № 299/1872/13 ОСОБА_2 визнано невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за частиною першою                                   статті 286 КК України та виправдано у зв`язку з недоведеністю наявності               в діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення.
 
Однак, вказаним вироком встановлено факт ДТП, яка мала місце 24 червня 2012 року, а також встановлено, що з технічної точки зору умовами настання ДТП є те, що водій автомобіля Audi Q7 ОСОБА_2 , який змінив напрямок свого руху та виїхав із узбіччя на проїзну частину, не надав дорогу автомобілю Kia Magentis під керуванням водія ОСОБА_1 , який мав перевагу в русі, що призвело до зіткнення зазначених автомобілів, якого неможливо було уникнути. Невідповідність дій водія автомобіля Audi Q7 ОСОБА_2 вимогам пунктів 1.5, 10,1, 11.3 Правил дорожнього руху               (далі - ПДР) України знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку                з фактом настання ДТП та її наслідками у вигляді механічних пошкоджень обох транспортних засобів.
 
Зазначав, що згідно з висновком експертного дослідження № 10                              від 04 грудня 2015 року вартість відновлювального ремонту належного йому автомобіля складає 391 937, 56 грн, в той час ринкова вартість автомобіля з урахуванням зносу складає 306 274 грн.
 
Оскільки ринкова вартість автомобіля Kia Magentis, реєстраційний номер   НОМЕР_2 , менша від вартості відновлювального ремонту, вартість заподіяного йому матеріального збитку становить ринкову вартість транспортного засобу, тобто 306 274 грн.
 
Внаслідок ДТП він отримав тілесні ушкодження, пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи, тривоги та страху за своє здоров`я і життя, тому він має право на відшкодування моральної шкоди у розмірі 30 000 грн.
 
Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача на свою користь 306 274 грн на відшкодування майнової шкоди та                        30 000 грн на відшкодування моральної шкоди.
 
У березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом                  до ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди.
 
Зустрічна позовна заява мотивована тим, що 24 червня 2012 року в світлу пору доби, приблизно о 19:30 год, він, керуючи автомобілем Audi Q7, реєстраційний номер НОМЕР_1 , виїжджаючи з другорядної дороги                   (вул. Петефі, с. Четфалва Берегівського району) на головну (вул. Спортивна,              с. Перехрестя Виноградівського району), виконуючи поворот праворуч,              на своїй смузі руху зіткнувся з автомобілем Kia Magentis, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 .
 
Зазначав, що ОСОБА_1 порушив вимоги пунктів 8.5.1, 10.1, 12.1, 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України, не вжив негайно всіх заходів для зменшення швидкості автомобіля, пересік вузьку суцільну лінію дорожньої розмітки, безпричинно виїхав на зустрічну смугу, де допустив зіткнення з його автомобілем.
 
Висновком судово-трасологічної експертизи № 22/95 від 02 серпня                         2012 року встановлено, що місце зіткнення автомобілів знаходилося на смузі руху автомобіля Audi Q7, реєстраційний номер НОМЕР_1 , тобто саме ОСОБА_1 виїхав на його смугу руху та допустив зіткнення з його автомобілем.
 
Позивач посилався на звіт № 3034, у якому зазначено, що вартість збитку, завданого власнику автомобіля Audi Q7, реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок ДТП, яка відбулася 24 червня 2012 року, на дату проведення оцінки 14 листопада 2014 року складає 282 990, 34 грн.
 
Крім того, внаслідок ДТП йому була заподіяна моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях у зв`язку з пошкодженням належного йому майна, внаслідок протиправних дій відповідача він не міг відремонтувати автомобіль з огляду на відсутність грошових коштів, відтак не мав можливості користуватися автомобілем для сімейних потреб, що призвело до порушення нормальної життєвої обстановки. 
 
Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_2 просив суд стягнути                                     з ОСОБА_1 на його користь 282 990, 53 грн на відшкодування майнової шкоди та моральну шкоду в розмірі 20 000 грн.
 
Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області                                  від 15 березня 2016 року позов ОСОБА_1 та зустрічний позов                     ОСОБА_2 об`єднано в одне провадження для спільного розгляду.

 
Короткий зміст судових рішення суду першої, апеляційної та касаційної інстанцій
 
Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області                       у складі судді Кашуби А. В. від 11 липня 2018 року первісний позов                  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 306 274 грн майнової шкоди та 30 000 грн моральної шкоди.
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 відмовлено.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
Задовольняючи первісний позов і відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку із тим,                            що у вчиненні ДТП доведена вина лише ОСОБА_2 , а між протиправними діями останнього і завданою ОСОБА_1 шкодою існує причинно-наслідковий зв`язок, то з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню збитки, що пов`язані з відшкодуванням вартості транспортного засобу в розмірі 306 274,00 грн. 
Задовольняючи вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на користь               ОСОБА_1 30 000,00 грн моральної шкоди, суд першої інстанції врахував душевні страждання позивача, їх тривалість з врахуванням характеру і ступеню глибини таких та вказав, що зазначений розмір моральної шкоди не може вважатись завищеним або надмірним.
Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 районний суд зазначив, що, оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні ДТП не доведена,                 то його позовні вимоги про відшкодування збитків завданих ним у аварії,       які складаються з 282 990,53 грн матеріальних витрат та 20 000 грн моральних витрат до стягнення не підлягають.
 
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 21 жовтня 2019 року рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області                      від 11 липня 2018 року змінено в частині стягнення майнової та моральної шкоди та викладено у наступній редакції:
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 286 123, 69 грн матеріальної шкоди та 15 000 грн моральної шкоди.
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
 
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 листопада 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.
Постанову Закарпатського апеляційного суду від 21 жовтня 2019 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (провадження № 61-21107св19).
 
Короткий зміст оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції 
 
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 20 червня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.
Рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області                     від 11 липня 2018 року змінено в частині визначення розміру відшкодування матеріальної та моральної шкоди, викладено резолютивну частину рішення суду першої інстанції у редакції постанови апеляційного суду.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, заподіяну дорожньо-транспортною пригодою, у розмірі 245 898,31 грн                            та відшкодування моральної шкоди у розмірі 15 000 грн.
У задоволенні решти позовних вимог позову ОСОБА_3 відмовлено.
Рішення суду першої інстанції в частині зустрічного позову ОСОБА_2 залишено без змін.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
Суд апеляційної інстанції визначив вартість автомобіля Kia Magentis, реєстраційний номер НОМЕР_2 та зазначив, що його ринкова вартість після ДТП у сумі 20 150,31 грн станом на 22 вересня 2012 року збільшилась до суми 60 375,69 грн станом на 25 листопада 2015 року у зв`язку зі збільшенням валютного курсу долара США по відношенню до гривні.
При цьому суд визначив різницю між вартістю транспортного засобу до                та після ДТП (306 274,00 грн - 60 375,69 грн = 245 898,31 грн), як суму,                що підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , оскільки автомобіль є фізично знищеним.
 
Апеляційний суд встановив, що ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 та ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 17 грудня 2015 року із заявою про страхове відшкодування поза межами встановленого законом річного строку, а ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у виплаті страхового відшкодування по даному випадку ДТП не приймало.
Оскільки у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, зокрема у випадках передбачених статтею 37 Закону, то за цих обставин такий обов`язок з відшкодування шкоди покладається на винну особу в порядку вимог ЦК України, якою у спірних правовідносинах є ОСОБА_2 .
 
Суд апеляційної інстанції зробив висновок, що рішення суду першої інстанції в частині визначеного розміру моральної шкоди підлягає зменшенню                      з 30 000 грн до 15 000 грн, яка є достатньою для відшкодування моральних страждань ОСОБА_1 , отриманих внаслідок ДТП.
 
Щодо позовних вимог за зустрічним позовом, то апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для їх задоволення, оскільки вина ОСОБА_2 встановлена вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 13 жовтня            2014 року.
 
Додатковою постановою Закарпатського апеляційного суду від 14 липня 2022 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати за надання правничої допомоги у розмірі 10 135 грн.
У задоволенні решти заявлених вимог відмовлено.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У касаційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить постанову Закарпатського апеляційного суду від 20 червня 2022 року скасувати та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга ОСОБА_2 мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не навів мотивів відхилення викладених ним в апеляційній скарзі доводів щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема, відхилення поданих ним доказів.
 
Вважає, що судом неправильно застосовано норми статті 1188 ЦК України та статті 1192 ЦК України.
При цьому суд не мав права стягувати у повному обсязі заявлену                 ОСОБА_1 моральну шкоду.
 
Посилається на те, що суд апеляційної інстанції необґрунтовано відхилив клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи та дослідження наданих ним письмових доказів.
Крім того, суд апеляційної інстанції в порушення норм частини третьої                статті 367 ЦПК України долучив до матеріалів справи копію договору                          купівлі-продажу від 05 листопада 2019 року, договору купівлі-продажу                         від 29 жовтня 2020 року, заяву ОСОБА_4 від 20 червня 2022 року.
 
Зазначає, що суд апеляційної інстанції розглянув справу без його участі, чим порушив статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та в оскаржуваній постанові не навів мотивів відхилення викладених ним в апеляційній скарзі доводів щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права.
При цьому суд залишив поза увагою вирок Виноградівського районного суду Закорпатської області від 13 жовтня 2014 року, залишений без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області, у справі № 299/1872/13-к, яким його визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за частиною першою статті 286 КК України та виправдано у зв`язку з недоведеністю наявності в його діях складу кримінального правопорушення.
 
Підставою касаційного оскарження вказаного судового рішення                              ОСОБА_2 зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування судом апеляційної інстанції норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 04 липня 2019 року у справі № 166/646/18, від 23 жовтня 2019 року у справі № 758/10036/14-ц,                        від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/19288/14-ц, що передбачено пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Також підставою касаційного оскарження судового рішення ОСОБА_2 вказує неправильне застосування апеляційним судом норм права за відсутності висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Крім того, підставою касаційного оскарження зазначеного судового рішення ОСОБА_2 вказує неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме постанова апеляційного суду оскаржується з підстав, передбачених частиною першою, третьою статті 411 ЦПК України, оскільки суд не дослідив зібрані у справі докази; необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, що передбачено пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Відзив на касаційну скаргу учасник справи не подав.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
У серпні 2022 року касаційна скарга надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 жовтня 2022 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі, витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.
 
У січні 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2023 року справу призначено до розгляду.
 
Фактичні обставини, встановлені судами
 
24 червня 2012 року о 19:30 год у с. Перехрестя Виноградівського району Закарпатської області на вул. Спортивній, біля будинку № 140 сталася ДТП за участі легкового автомобіля Kia Magentis, реєстраційний номер                   НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 та легкового автомобіля Audi Q7, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія                  ОСОБА_2 , і внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
 
Вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області                     від 13 жовтня 2014 року у справі № 299/1872/13, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 20 жовтня 2015 року, ОСОБА_2 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за частиною першою статті 286 КК України та виправдано у зв`язку із недоведеністю наявності в діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення.
Цивільний позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.
 
Під час розгляду кримінальної справи у висновку судової автотехнічної експертизи № 21/03 від 13 березня 2013 року встановлено, що з технічної точки зору умовами настання даної ДТП є обставини, пов`язані з тим, що водій автомобіля Audi Q7 ОСОБА_2 , який змінив напрямок руху та виїхав із узбіччя на проїзну частину, не надавши дорогу автомобілю Kia Magentis, який мав перевагу у русі, своїми діями створив водію автомобіля                    ОСОБА_1 небезпеку для руху, яка наставала з такої відстані, що ця небезпечна дорожня ситуація перейшла в аварійну, в якій учасники руху вже не мали технічної можливості уникнути зіткнення. Тому невідповідність дій водія Audi Q7 ОСОБА_2 вимогам пунктів 1.5; 10.1; 11.3 ПДР України знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з фактом настання ДТП та її наслідками у вигляді механічних пошкоджень обох транспортних засобів.
 
Внаслідок ДТП автомобіль марки Kia Magentis отримав ряд механічних пошкоджень, відновлювальний ремонт автомобіля станом на 25 листопада 2015 року становить 391 937, 56 грн, дійсна ринкова вартість автомобіля з урахуванням зносу становить 306 274 грн, що підтверджується висновком експертного дослідження, проведеного Закарпатським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром № 10 від 04 грудня 2015 року.
 
Відповідно до висновку експерта № 297/с із судової автотоварознавчої експертизи про оцінку транспортного засобу, складеного 28 вересня               2012 року, ринкова вартість автомобіля Kia Magentis, реєстраційний номер НОМЕР_2 , після ДТП, що мало місце 24 червня 2012 року, на дату оцінки 22 вересня 2012 року складає 20 150, 31 грн.
 
Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
  
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
 
Відповідно до пунктів 1, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках, зокрема, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Касаційна скарга  ОСОБА_2 підлягає задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції ухвалено                             з порушенням норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.
 
Відповідно до частини другої статті 211 ЦПК України про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.
 
Частиною другою статті 128 ЦПК України визначено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.
 
Згідно із частиною першою статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
 
Верховним Судом встановлено, що судом апеляційної інстанції не було належно повідомлено ОСОБА_2 та його представника- адвоката  Антала Я. В. про розгляд справи, призначений на 20 червня 2022 року               на 15 год. 15 хв.
 
На судовому засіданні, яке відбулося 30 червня 2022 року були присутні: позивач ОСОБА_1 , його представник - адвокат Шпуганич В. П., експерт Пчолинський Р. Ю. Ні відповідач ОСОБА_2 , ні його представник - адвокат Антал Я. В. участі у зазначеному судовому засіданні не брали.
За результатами судового засідання апеляційним судом було оголошено перерву до 20 червня 2022 року.
 
У матеріалах справи міститься розписка та судова повістка на ім`я   ОСОБА_2 , отримана представником ОСОБА_1 - адвокатом Шпуганичем В. П. для передачі ОСОБА_2 , проте відомості про отримання зазначеної розписки ОСОБА_2 у матеріалах справи відсутні (том 5, а. с. 70).
 
Крім того, у матеріалах справи міститься оголошення про виклик на офіційному сайті судової влади, відповідно до якого Закарпатський апеляційний суд викликає ОСОБА_2 20 червня 2022 року на                            15 год. 15 хв. для розгляду справи ( том 5, а. с. 73, 74).
 
У справі міститься довідка про доставку смс-повідомлення одержувачу ОСОБА_2 на номер телефону НОМЕР_4 (том 5, а. с. 75). 
 
Зазначені виклики (повідомлення) на адресу ОСОБА_2 не відповідають вимогам процесуального закону.
 
Відповідно до частин одинадцятої, тринадцятої статті 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів,              а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
За наявності відповідної письмової заяви учасника справи, який не має офіційної електронної адреси, та технічної можливості, повідомлення про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії може здійснюватися судом з використанням засобів мобільного зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, шляхом надсилання такому учаснику справи текстових повідомлень із зазначенням веб-адреси відповідної ухвали в Єдиному державному реєстрі судових рішень, в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
 
Судом першої інстанції встановлено зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , відтак підстав викликати його до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України у апеляційного суду не було.
 
Встановлено, що у матеріалах справи відсутня заява ОСОБА_2 про бажання отримувати повідомлення про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії за допомогою засобів мобільного зв`язку, отже, відправлення судом апеляційної інстанції смс-повідомлення на номер НОМЕР_4 не може вважатися належним повідомленням                         ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи.
 
Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням                   статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,                 а також грубим порушенням вимог статей 128-130, 372 ЦПК України.
 
Відповідно до частин першої та другої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. 
 
У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
 
Крім того, у пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини                        від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява                          № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону               в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище                       в порівнянні з опонентом.
 
Однак, ухвалюючи оскаржуване судове рішення, апеляційний суд на зазначені вимоги процесуального законодавства уваги не звернув, розглянув справу без належного повідомлення ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи, не відклав його, причин неотримання заявником повідомлення не з`ясував, чим порушив вимоги статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий судовий розгляд.
 
Розглянувши справу без належного повідомлення ОСОБА_2 , апеляційний суд належно не врахував його доводів, заперечень, не виклав це у постанові суду, що є порушенням статті 382 ЦПК України.
 
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.
 
Щодо судових витрат
 
У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить здійснити розподіл судових витрат.
 
У підпункті в) пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України передбачено, що постанова суду касаційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
За загальним правилом, при розподілі судових витрат у резолютивній частині судового рішення за результатами розгляду та вирішення справи встановлюється обов`язок сторони, не на користь якої ухвалено таке судове рішення, відшкодувати (компенсувати) іншій стороні понесені судові витрати із вказівкою на чіткий розмір відповідних судових витрат.
 
У справі, що переглядається, касаційна скарга ОСОБА_2 задовольняється, а справа передається на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Тобто остаточного рішення по суті спору касаційним судом не було прийнято, а тому за таких обставин підстави для вирішення питання про розподіл судових витрат відсутні.
 
Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеним                         у постанові від 18 травня 2020 року у справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028сво18).
 
Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
 
Постанову Закарпатського апеляційного суду від 20 червня 2022 року скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий   Судді:	Д. Д. Луспеник   І. А. Воробйова     Б. І. Гулько     Г. В. Коломієць     Р. А. Лідовець