Справа № 461/8266/20                                Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В. 
Провадження № 22-ц/811/1926/21                        Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А. 
Провадження № 22-ц/811/2836/21 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

07 лютого 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді: Левика Я.А.,
суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М., 
секретарка: Гай О.О.,
за участі в судовому засіданні представника третьої особи ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , представника позивача ОСОБА_3 – ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м.Львова в складі судді Стрельбицького В.В. від 20 квітня 2021 року та на ухвалу Галицького районного суду м.Львова в складі судді Стрельбицького В.В. від 25 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Чубик Богдан Григорович до ОСОБА_5 , треті особи: державний нотаріус п`ятої Львівської державної нотаріальної контори Кірілова Тетяна Миколаївна, ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -
в с т а н о в и л а : 
рішенням Галицького районного суду м.Львова від 20 квітня 2021 року позов ОСОБА_3 задоволено повністю. Встановлено факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) є троюрідним братом ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визначено ОСОБА_3 додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 - три місяці з дня набрання даним рішенням законної сили. Стягнуто з  ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 1681 гривню 60 копійок.
Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 25 червня 2021 року виправлено описку, допущену у повному тексті судового рішення, що ухвалено у справі №461/8266/20, вказавши вірну дату ухвалення рішення «20 квітня 2021 року».
Вказані судові рішення оскаржила ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі на рішення просить скасувати рішення і винести постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.
Вважає рішення незаконним, таким, що підлягає скасуванню з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Вказує, що єдиним письмовим доказом у даній справі позивач надав копію свого свідоцтва про народження. Звертає увагу на те, що суд першої інстанції у рішенні дослівно зазначив: «Матір`ю ОСОБА_3 була ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилась в с.Лужков Реіпубліка Польща, що стверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_3 ». Апелянт вважає такий висновок суду незаконним і таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, так як у згаданій копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 НОМЕР_4 взагалі відсутні будь-які дані про дату народження ОСОБА_9 , будь-які дані, що ОСОБА_9 коли-небудь була ОСОБА_10 і будь-які дані, що ОСОБА_9 народилась в с.Лужков Республіка Польща. Вказує, що в матеріалах справи не має жодного документу на підтвердження, місця народження ОСОБА_9 та те, що вона коли-небудь носила прізвище ОСОБА_11 . Вказує на те, що ОСОБА_9 ніколи не була « ОСОБА_11 » прямо свідчить відповідь Володимир-Волинського місьрайонного відділу РАЦС № 875/20.15-06-101 від 04.09.2020, згідно якої 08.04.1951 у відділі РАЦС було «зареєстровано шлюб ОСОБА_12 та ОСОБА_13 за актовим записом № 96. Після державної реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: йому - ОСОБА_14 , їй - ОСОБА_14 . Отже, вважає, що за таких обставин ОСОБА_15 не мала жодного відношення до осіб, які носили прізвище « ОСОБА_11 ». Вказує, що усі інші докази на які покликався суд були похідними саме від того, що суд вмисно викривив наявні докази і «присвоїв» на власний розсуд ОСОБА_15 прізвище ОСОБА_11 . Вважає, що якщо доведено, що ОСОБА_9 до одруження носила прізвище ОСОБА_16 , то усі докази (твердження що батьком ОСОБА_13 був ОСОБА_17 , покази свідків ) є завідомо неправдивими і неналежними. При цьому, звертає увагу на те, що суд першої інстанції не зажадав від свідка ОСОБА_18 і не оглянув свідоцтво про її народження і не пересвідчився, що покази такого свідка відповідають дійсності, а задовольнився лше голослівними твердженнями про рідство. Вказує, що троє «підставних» свідків були дуже обізнані у родинних стосунках ОСОБА_11 і ОСОБА_14 , однак жоден з них «не знав», що ОСОБА_9 до шлюбу мала дівоче прізвище ОСОБА_16 і не могла бути дочкою ОСОБА_19 . Крім цього зазначає, що суд зіслався на «долучені до позовної заяви позивачем фотознімки», на яких ніби-то знаходяться ОСОБА_3 та його рідні – ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_1 , ОСОБА_17 , однак як слідує з позовної заяви до такої серед додатків жодних фотознімків не долучалось, а в судовому засіданні суд відмовив представнику позивача у дорученні фотознімків. Також вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано усі обставини справи, так як у Республіці Польща взагалі немає такого села як ОСОБА_22 . Крім цього, вважає, що суд посилаючись на свідоцтво про народження померлої ОСОБА_1 , зазначив неправдиві відомості, який не міг бачити, так як в матеріалах справи вказаного свідоцтва не має. При цьому, як слідує з листа Володимир-Волинського міськрайонного відділу РАЦС № 875/20.15-06-101 від 04.09.2020, за відомостями Державного реєстру актів цивільного стану громадян, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо факту державної реєстрації народження по даний час не виявлено. Наголошує на тому, що в матеріалах справи не має жодного доказу, що батьком ОСОБА_1 був ОСОБА_17 . Таким чином, наведене на думку апелянта свідчить про те, що під час судового розгляду не було здобуто об`єктивних доказів на підтвердження родинних стосунків позивача і померлої ОСОБА_1 . Також апелянт вважає незаконним вирішення питання про надання позивачу додаткового строку на прийняття спадщини, так як не було встановлено жодної поважної причини, яка б перешкоджала позивачу звернутися до нотаріуса за прийняттям спадщини. 
В апеляційній скарзі на ухвалу суду просить скасувати ухвалу та повернути справу на новий судовий розгляд. Вважає, що вказана ухвала є безпідставною і підлягає скасуванню. Зазначає, що суд визнав, що короткий текст рішення датовано 20.04.2021, а повний текст рішення датоване 23.04.2021, а отже необхідно виправити дату у повному тексті рішення з «23» на «20». На думку апелянта суд припустився помилки і виніс незаконну ухвалу, оскільки вирішив, що рішення виносилося 20 квітня 2021 року, хоча в дійсності рішення ухвалювалося 23 квітня 2021 року. За наведених обставин, вважає, що суд безпідставно змінив дату винесення рішення з «23» на «20» квітня 2021 року.
В судове засідання окрім представника третьої особи ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , представника позивача ОСОБА_3 – ОСОБА_4 , решта учасників справи, їх представники – не з`явилися, однак суд вважав заможливе проводити розгляд справи у їх відсутності (відсутності їх представників) зважаючи на те, що учасники справи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника третьої особи на підтримання апеляційної скарги, представника позивача – в заперечення скарги, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, відзиву на позовну заяву, пояснення на відзив, апеляційних скарг, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга на рішення суду підлягає до задоволення, апеляційна ж скарга на ухвалу суду до задоволення не підлягає з таких підстав.
Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.1217, ч.1 ст.1270, ст.1272 ЦК України, ст.ст.4, 5, 12, ч.1 ст.13, ч.1 ст.76, ч.1 ст.81, ст.ст.141, 258,259,263-265, ч.2 п.5 ст.293, п.п.1,6 ч.1 ст.315 ЦПК України, п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, постанову Верховного Суду України від 26.09.2012 у справі №6-85цс-12, постанову Верховного Суду України від 06.02.2013 у справі №6-167цс-12 та задовольняючи позов, виходив з того, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 . Після смерті ОСОБА_1 залишилось спадкове майно - квартира АДРЕСА_1 . Матір`ю ОСОБА_3 була ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилася в с. Лужков, Республіка Польща, що стверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_3 . Як вказує позивач, батьком ОСОБА_8 був ОСОБА_20 , 1888 р.н., який народився в Республіці Польща, та який являється дідом позивача. Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_1 , виданого 07.07.1958 р, її батьком був ОСОБА_17 , 1924 р.н., який народився в Польщі. Позивач зазначає, що батьком ОСОБА_17 був ОСОБА_23 , 1894 р.н., який є дідом померлої ОСОБА_1 . Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні показала, що народилась в одному місці з дідом ОСОБА_1 – батьком ОСОБА_17 у с. Городло, Польща. ОСОБА_3 є сином двоюрідної сестри ОСОБА_24 – ОСОБА_9 . Свідок ОСОБА_25 показала, що померлу ОСОБА_26 знала давно. Була знайома також з дідом ОСОБА_27 та з її батьком (сином ОСОБА_23 ) - ОСОБА_17 . Вона з ОСОБА_28 проживала у цивільному шлюбі. У ОСОБА_28 була лише одна дитина ОСОБА_29 . ОСОБА_3 (позивач) – це син двоюрідної сестри ОСОБА_30 . ОСОБА_28 і ОСОБА_31 є однією особою, однак його ім`я було невірно зазначено в документах, виданих на німецькій мові. Свідок ОСОБА_32 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_20 та ОСОБА_23 є рідними братами. ОСОБА_23 є батьком ОСОБА_17 . ОСОБА_29 – це донька ОСОБА_17 . З родиною ОСОБА_24 вона спілкувалась регулярно. ОСОБА_33 помер у 1994 році. До своєї смерті він проживав у Львові. Позивач є двоюрідним братом свідка, сином ОСОБА_9 . ОСОБА_9 є донькою ОСОБА_34 (її діда). Підтвердила, що на долучених до позовної заяви позивачем фотознімках знаходяться ОСОБА_3 та його рідні - ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_1 ОСОБА_17 . З урахуванням пояснень свідків та долучених до позовної заяви досліджених та перевірених судом письмових доказів, які містяться в матеріалах справи, в тому числі фотоматеріалів, на думку суду факт родинних відносин на які посилається позивач, а саме те, що він є троюрідним братом ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є доведеним, а заява обґрунтованою. Вищезазначені докази повністю узгоджуються з позовною заявою ОСОБА_3 , показаннями свідків і є такими, що дозволяють встановити факт родинних відносин позивача з померлою ОСОБА_1 . Судом встановлено також, що позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом 21.08.2020 року. 25.09.2020 року листом завідувача П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Кірілової Т.М. позивачу відмовлено у реалізації права на спадкування, оскільки спадкова справа після смерті ОСОБА_1 вилучена на підставі ухвали Галицького районного суду м. Львова про тимчасовий доступ до речей і документів. Той факт, що позивач про факт смерті сестри дізнався від працівників поліції, які шукали родичів померлої ОСОБА_1 , оскільки разом з нею не проживав, свідчить про об`єктивну неможливість та наявність перешкод у позивача для вчинення ним дій по поданню до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті сестри у строк встановлений статтею 1270 ЦК України, внаслідок необізнаності про смерть сестри. Зважаючи на дану обставину, суд визнав поважним пропуск позивачем строку для прийняття спадщини. Беручи до уваги, що пропущення позивачем строку для прийняття спадщини сталося з поважної причини, суд дійшов висновку, що йому необхідно визначити додатковий строк достатній для подання заяви про прийняття спадщини. При цьому суд зазначив, що доводи представників третіх осіб щодо штучного створення доказів та необґрунтованості позову не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, а відтак такі доводи відхилені судом. Більше того, незважаючи на те, що треті особи, а також інші учасники справи обізнані у предметі і підставі позову, жоден з них не надав суду належні та допустимі докази з приводу того, що досліджені судом докази є недопустимими, неналежними або недостовірними. Крім того, суду не представлено жодного судового рішення, яке встановлює недостовірність наданих суду доказів. 
Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції зроблені без повного та всебічного з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи, обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону не відповідають, обставини, які суд вважав встановленими не доведені, а тому рішення суду підлягає скасуванню.
Із змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.269 ЦПК України та виправляючи описку, виходив з того, що короткий текст судового рішення по справі датований «20 квітня 2021 року», а повний текст рішення «23 квітня 2021 року». Дослідивши матеріали справи, встановив, що у тексті повного судового рішення допущено описку, що має суто технічний (арифметичний)) характер, яку слід виправити, вказавши вірну дату ухвалення рішення - «20 квітня 2021 року».
Колегія суддів вважає, що підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції – немає.
ОСОБА_3 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_5 , треті особи: державний нотаріус п`ятої Львівської державної нотаріальної контори Кірілова Тетяна Миколаївна, ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , у якому просив:
-встановити факт родинних відносин, а саме: ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Львові є троюрідною сестрою ОСОБА_3 
-визначити ОСОБА_3 додатковий строк у три місяці, який буде достатній для прийняття спадщини. 
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що  що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його троюрідна сестра ОСОБА_1 . Після смерті сестри відкрилась спадщина на належне їй майно: квартиру АДРЕСА_2 . Він є спадкоємцем за законом четвертої черги після смерті ОСОБА_1 , як троюрідний брат померлої, оскільки на даний час інших спадкоємців за законом попередніх черг після її смерті немає. Після звернення до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, з метою оформлення спадкового майна, що залишилось після смерті сестри, він дізнався, що ним пропущений встановлений чинним законодавством шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини та для підтвердження його прав, як спадкоємця за законом четвертої черги, йому необхідно встановити факт родинних відносин із сестрою. Шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_1 минув 11 квітня 2020 року. Строк для прийняття спадщини ним був пропущений у зв`язку з тим, що про смерть сестри він дізнався від працівників поліції, які розшукували родичів померлої. Окрім поновлення строку для подання заяви про прийняття спадщини для оформлення своїх спадкових прав на спадкове майно, що залишилось після смерті сестри, йому також необхідно встановити факт родинних відносин, а саме те, що він є троюрідним братом ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час підтвердити факт родинних відносин з померлою в досудовому порядку не можливо, виходячи з того, що документи які підтверджують їх родинні зв`язки в повній мірі не збереглися. ОСОБА_20 , 1888 р.н. - дід ОСОБА_3 та ОСОБА_23 , 1894 р.н. - дід ОСОБА_1 являлись рідними братами, відповідно ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є троюрідними братом і сестрою.
Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України,  кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.  Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:
1) керує ходом судового процесу;
2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;
3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;
4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;
5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Крім цього, відповідно до ч.1 ст. 48 ЦПК України,  сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.
Відповідно до ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження – до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.  Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження – до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.  Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку. Відповідач, замінений іншим відповідачем, має право заявити вимогу про компенсацію судових витрат, здійснених ним внаслідок необґрунтованих дій позивача. Питання про розподіл судових витрат вирішується в ухвалі про заміну неналежного відповідача.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України,  кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем (відповідачами). При цьому слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача, співвідповідача (чи при його (належного відповідача) відсутності) задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не взмозі вирішувати та задовольняти позовні вимоги без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача чи співвідповідача). Правом на заявлення клопотання про заміну неналежного відповідача належним, залучення співвідповідача наділений виключно позивач, який у випадку заміни відповідача (відповідачів), залучення нового, зобов`язаний вказати вимоги до нового відповідача (відповідачів) та підстави заявлення таких саме до нього, який у випадку заміни відповідача (відповідачів), залучення нового, зобов`язаний вказати вимоги до нового відповідача (відповідачів) та підстави заявлення таких саме до нього.
Окрім цього, згідно змісту п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у правах про спадкування» та п.п. 3, 4 № 4 від 24.06.1983 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» відповідачами у справах про визначення додаткового строку для прийняття спадщини чи продовження строку на прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За їх відсутності – територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Як вбачається з матеріалів справи,  ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 .
Після смерті ОСОБА_1 залишилось спадкове майно – квартира АДРЕСА_1 .
Як встановив суд першої інстанції, матір`ю ОСОБА_3 була ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилася в с. Лужков, Республіка Польща, що стверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_3 .
Як вказує позивач, батьком ОСОБА_8 був ОСОБА_20 , 1888 р.н., який народився в Республіці Польща, та який являється дідом позивача.
Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_1 , виданого 07.07.1958 р, її батьком був ОСОБА_17 , 1924 р.н., який народився в Польщі.
Позивач зазначає, що батьком ОСОБА_17 був ОСОБА_23 , 1894 р.н., який є дідом померлої ОСОБА_1 .
Із матеріалів спадкової справи №635/2019 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 , також, вбачається, що 31.03.2020 року ОСОБА_1 звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті її сестри ОСОБА_1 .
19 червня 2020 року державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 . Вказане свідоцтво є чинним та не скасоване у встановленому законом порядку.
Зважаючи на те, що спадкоємцем майна померлої ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину є ОСОБА_1 , відповідно рішення у даній справі за позовом про встановлення факту родинних відносин з ОСОБА_1 та визначення додаткового строку для прийняття спадщини після її смерті прямо впливає на її права та обов`язки. 
Відтак, належним відповідачем у даній справі повинна була б бути залучена спадкоємиця ОСОБА_1 – ОСОБА_1 .
Натомість відповідачем у даній справі є ОСОБА_5 , а ОСОБА_1 залучена до участі у справі в якості третьої особи.
Без залучення осіб, для яких таке рішення створює відповідні права та обов`язки, змінює правовідносини та призводить до нових наслідків, – суд не міг вирішувати питання про задоволення позовних вимог, а тим більше задовольнити позовні вимоги, тобто давати оцінку підставам та предмету позову та виносити рішення по суті такого спору, оскільки без залучення належного (належних) відповідача (відповідачів, співвідповідачів), на права та обов`язки якого (яких) впливатиме таке судове рішення, що може бути залучений (залучені) виключно за заявою позивача, суд вирішувати питання про задоволення позову не взмозі.
Зважаючи на вказане, неможливість залучення згаданої особи як учасника (співвідповідача) на стадії апеляційного розгляду чи направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції для виконання таких вимог закону судом першої інстанції та істотність таких, зокрема, процесуальних порушень, що вплинуло на вирішення спору вцілому, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.
Вказане відповідає, також, і правовій позиції викладеній у Постанові Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі №183/2587/16 (провадження 61-21489св18), з подібними процесуальними правовідносинами, що повинні бути враховані, зокрема, і судом апеляційної інстанції при розгляді справи. 
Вказаним доводи апеляційної скарги на рішення суду слід визнати підставними та саму скаргу задовольнити. 
Що ж стосується апеляційної скарги на ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 25 червня 2021 року, то слід вказати наступне.
З протоколу судового засідання від 20.04.2021 року вбачається, що в судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Однак, в повному тексті рішення вказано дату постановлення рішення 23 квітня 2021 року, що не відповідає вимогам ч.5 ст. 268 ЦПК України.
Відтак, ухвалою Львівського апеляційного суду від 07 червня 2021 року матеріали справи повернуто до суду першої інстанції відповідно до ч. 3 ст. 365 ЦПК України для уточнення дати проголошення вступної та резолютивної частин рішення, шляхом внесення виправлень в оскаржуване рішення, тощо.
Оскаржуваною ухвалою встановлено, що  у тексті повного судового рішення допущено описку, що має суто технічний (арифметичний)) характер, яку слід виправити, вказавши вірну дату ухвалення рішення – «20 квітня 2021 року».
З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи призначався на 20.04.2021 року, вказане підтверджується судовими повістками про виклик та протоколом судового засідання від 20.04.2021 року, в якому було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Доводи апелянта про те, що суд безпідставно змінив дату рішення спростовуються протоколом судового засідання, в якому було проголошено оскаржуване рішення.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що ухвала постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, залишивши ухвалу суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -
п о с т а н о в и л а :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м.Львова від 20 квітня 2021 року – задовольнити.
       Рішення Галицького районного суду м.Львова від 20 квітня 2021 року – скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 в інтересах якого діє адвокат Чубик Богдан Григорович до ОСОБА_5 , треті особи: державний нотаріус п`ятої Львівської державної нотаріальної контори Кірілова Тетяна Миколаївна, ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для прийняття спадщини – відмовити.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 25 червня 2021 року – залишити без задоволення.
       Ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 25 червня 2021 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 16 лютого 2023 року.

Головуючий:                                                                                                Я.А. Левик

Судді:                                                                         Н.П. Крайник 

                                                                        М.М. Шандра