ПОСТАНОВА 
Іменем України

20 грудня 2022 року                                                         м. Кропивницький

справа № 391/643/21
провадження № 22-ц/4809/1002/22 

        Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Дуковського О.Л. 
суддів: Голованя А.М., Письменного О.А.
з участю секретаря: Демешко Л.В. 

Учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Вербицький В.В.;
відповідач – Компаніївської селищної ради
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 07 липня 2022 року, у складі головуючого судді Мумиги І.М. у справі за позовом ОСОБА_1 до Компаніївської селищної ради Кіровоградської області про стягнення безпідставно набутих коштів, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Компаніївської селищної ради Кіровоградської області про стягнення безпідставно набутих коштів.
В обгрунтування позову вказував, що 03 березня 2008 року між ним та Компаніївською районною державною адміністрацією укладено договір оренди строком на 10 років земельної ділянки з кадастровим номером 3522883000:02:000:9010, загальною площею 37 га, яка в подальшому розділена на дві земельні ділянки, площею 10,7931 га та 24,6694 га для ведення товарного сільського господарського виробництва, яка знаходиться на території Мар`ївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області.
Зазначав, що після закінчення строку дії договору від 03.03.2018 правонаступник Компаніївської районної державної адміністрації Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області відмовило йому у поновленні дії договору.
22 лютого 2018 року він подав до Кіровського районного суду м. Кіровограда позов до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про поновлення договору оренди (справа №404/1099/18) та передачу земельних ділянок у власність фізичним особам, і протягом проходження судового розгляду продовжував користуватись земельною ділянкою.
13 липня 2018 року щодо нього була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення за ст. 53-1 КУпАП.
Рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 01.08.2018 (Справа №404/1099/18) йому у задоволенні позову було відмовлено.
Постановою Апеляційного суду Кіровоградської області від 27.09.2018 рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 01.08.2018 залишено без змін.
Зазначав, що він використовував земельну ділянку до набрання законної сили рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 01.08.2018 після його перегляду у Апеляційному суді Кіровоградської області 27.09.2018 .
27 березня 2021 року керівник Олександрійської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Кіровоградській області звернувся до Компаніївського районного суду Кіровоградської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області шкоди в сумі 51 791,17 грн, завданої внаслідок самовільного заняття земельних ділянок з кадастровими номерам 3522883000:02:000:9036, площею 10,7931 га та 3522883000:02:000:9035 площек 24,6694 га, які розташовані в межах Мар`ївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області. ЗазначалосяЮ що перевіркою дотримання вимог земельного законодавства та обстеження земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності на території Мар`ївської сільської раді Компаніївського району було встановлено, що він, без наявних правових підстав самовільно зайняв та використовує земельні ділянки сільськогосподарського призначення, загальною площею 35,4625 га шляхом засівання сільськогосподарськими культурами.
Управлінням контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області було здійснено розрахунок розміру шкоди, заподіяної відповідачем внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок на загальну суму 51 791,17 грн.
Рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 22.12.2020 р. у задоволенні позову було відмовлено повністю.
Постановою Кропивницького апеляційного суду від 21.04.2021 року була задоволена апеляційна скарга заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури, який діяв в інтересах Головного управління Держгеокадастру, рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 22.12.2020 р. було скасоване, позов про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки задоволено та стягнено з нього 51 791,17 грн.
17 червня 2021 р. він отримав постанову державного виконавця Компаніївського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Душинського Д.І. про відкриття виконавчого провадження №65786694 від 14.06.2021.
Після відкриття виконавчого провадження ним було добровільно сплачено 51 791,17 грн. за постановою Кропивницького апеляційного суду від 21.04.2021.
20 липня 2018 року він сплатив 37060,18 грн. на користь Мар`ївської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області орендної плати за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 3522883000:02:000:9010, загальною площею 37 га за договором оренди від 3.03.2008 , доказом чого є квитанція від 20.07.2018.
Довідкою Мар`ївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області від 01.07.2020 №119 підтверджується сплата ним орендної плати за використання землі державної власності сільськогосподарського призначення - ріллю площею 37 га в сумі 37060,18 грн.
В той же час ним було сплачено за рішенням суду за постановою Кропивницького апеляційного суду від 21.04.2021 року 51 791,17 грн., як шкоду, заподіяну внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки.
Таким чином, визнання ним рішення суду самовільного зайняття земельної ділянки означає безпідставність набуття відповідачем 20.07.2018 орендної плати за договором оренди від 03.03.2008, тобто орендна плата в розмірі 37060,18 грн. була сплачена ним та набута відповідачем безпідставно, а тому просить на його користь стягнути вказану суму.
Представник відповідача подав до суду відзив та просив застосувати строк позовної давності, який закінчився 21.07.2021.
Рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 07 липня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись із вказаним рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволеня позову у повному обсязі. 
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду залишити без змін, а скаргу без задоволення та наголошує на застосування строків позовної давності і як наслідок відмовлення у задоволенні позову на підставі ч.4 ст. 267 ЦК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши письмові докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтувантися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.         
Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення, суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.
Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам з таких підстав.
Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову послався на те, що позивач користувався земельними ділянками після закінчення договору оренди землі, зібрав урожай з цих земельних ділянок та отримав дохід від користування цими земельними ділянками, а тому ним не безпідставно сплачено орендну плату.
Щодо застосування строків позовної давності суд першої інстанції послався на те, що позивач сплачуючи орендну плату, ще не знав про відмову у поновленні договору оренди землі та про подальше стягнення з нього збитків за самовільне використання земельної ділянки і про порушення своїх прав дізнався - 21.04.2021, а тому трирічний строк позовної давності не пропустиі.
Колегія суддів, погоджується із таким висновком суду першої інстанції і вважає, що рішення суду не підлягає скасуванню. 
Судом першої інстанції встановлено, що згідно договору оренди землі 03 березня 2008 року між ОСОБА_1 та Компаніївською районною державною адміністрацією було укладено договір оренди землі строком на 10 років земельної ділянки з кадастровим номером 3522883000:02:000:9010, загальною площею 37 га, яка в подальшому розділена на дві земельні ділянки, площею 10,7931 га та 24,6694 га для ведення товарного сільського господарського виробництва, яка знаходиться на території Мар`ївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області (а.с. 38-39).
Як встановлено з довідки № 119 від 01.07.2020 року, виданої виконкомом Мар`ївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області та квитанції № 0.0.1.090053341.1 від 20.07.2018 року, ОСОБА_1 сплатив орендну плату за використання землі державної власності сільськогосподарського призначення (резервний фонд) – ріллю загальною площею 37,00 га в сумі 37 060,18 грн. (а.с. 9, 26).
Рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 22.12.2020 у задоволенні позовної заяви керівника Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області Білоусава Ігоря Олександровича в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Кіровоградській області, третя особа Мар`ївська сільська рада Компаніївського району Кіровоградської області до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки відмовлено (а.с. 10-14).
Постановою Кропивницького апеляційного суду від 21.04.2021 рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 22.12.2020 скасовано та стягнуто з ОСОБА_1 шкоду, завдану внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок в сумі 51 791,17 грн. (15-25).
Відповідно до ст. ст. 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно ст.13 Конституції України, земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов?язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Як визначено у ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
За приписами ч.1 ст.124 ЗК України (у редакції, чинній на момент укладення Договору оренди), передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.
Частиною 1 ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з ч. 1 ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Частиною 2 цієї статті Кодексу встановлено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності, що врегульовано ч. 1 ст. 93 ЗК України.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що земельна ділянка з кадастровим номером 3522883000:02:000:9010, загальною площею 37,00 га перебувала у користуванні позивача на підставі договору оренди у період з 03 березня 2008 року по 03 березня 2018 року.
Встановлено, що між сторонами не було укладено у встановленому законом порядку додаткової угоди до договору оренди про продовження строку його дії.
Тому, користування позивачем земельною ділянкою з 04 березня 2018 року є неправомірним.
Крім того, він притягувався до адміністративної відповідальності за самовільне зайняття земельної ділянки.
За самовільне зайняття земельних ділянок стаття 211 ЗК України передбачає цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність.
Згідно зі ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 сплачував орендну плату за фактичне використання земельних ділянок після закінчення строку дії договору оренди у сумі 37060,18 грн.
Тому, вказані кошти не можна вважати безпідставно набутими відповідачем , а є набутими ним правомірно.
       Висновок суду про безпідставність позовних вимог є обґрунтованими.
       Також є правильним висновок суду, що про порушення своїх прав позивач дізнався у квітні 2021 року, після набання законної сили постановою Кропивницького апеляційного суду від 21.04.2021 ,а тому ним не пропущено загальний строк позовної давності. 
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд апеляційної інстанції згідно діючих вимог цивільно-процесуального законодавства перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та позовних вимог, що були предметом розгляду в суді першої інстанції.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а скарга без задоволення.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,- 
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 

Рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 07 липня 2022 року – залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

20.01.2023 - складено постанову. 

Головуючий                                                                                     О.Л.Дуковський 

Судді                                                                                                 А.М. Головань 

                                                                        О.А.Письменний