КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  
                                                                                                                                  
Справа № 753/17950/21
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/1884/2023
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
09 лютого 2023 року                                                                                                          м. Київ
     Київський апеляційний суд в складі колегії суддів 
судової палати з розгляду цивільних справ:
                                                                                                                              
                                    судді-доповідача     Болотова Є.В.,
                                                     суддів:     Кулікової С.В., Музичко С.Г.,                                                              
 
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 3 % річних за прострочення грошового зобов`язання,
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 червня 2022 року, ухваленого під головуванням судді Курічової В.М.,-      
   встановив:
 
03 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом.
Позивач просивстягнути з ОСОБА_2 три відсотки річних за прострочення грошового зобов`язання період з 27 липня 2019 року по 27 липня 2021 року в розмірі 2 192,22 доларів США.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03 липня 2014 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за договором позики в розмірі 40 000,00 доларів США. 
На виконання рішення Дарницьким районним судом м. Києва видано 31 жовтня 2014 року видано виконавчий лист, на підставі якого відкрито виконавче провадження № 45478180.
У зв`язку із невиконанням рішення суду від 03 липня 2014 року, ОСОБА_1 звертався до суду із позовами про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат.
Так, рішенням Дарницького районного суд ум. Києва від 08 лютого 2018 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3% річних за період з дати набрання судовим рішення № 753/6361/14 від 03 липня 2014 року законної сили, а саме з 18 серпня 2014 року по 27 жовтня 2017 року, що становить 45 137, 08 грн та судовий збір у розмірі 704, 8 грн. 
Рішенням Дарницького районного суд ум. Києва від 21 листопада 2019 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1  3 % річних за період з 28 жовтня 2017 року по 22 липня 2019 року, що становить 1 893.58 дол. США, та суму коштів за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 28 жовтня 2017 року по 22 липня 2019 року, що становить 1 893.58 дол. США. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 768.40 грн.
Враховуючи, що відповідач продовжує не виконувати рішення суду в повному обсязі, позивач вважає, що з відповідача підлягає стягненню сума відсотків за користування грошовими коштами за період з 23 липня 2019 року по 23 липня 2021 року.
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13 червня 2022 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3% річних за прострочення грошового зобов`язання за період з 27 липня 2019 року по 27 липня 2021 року в розмірі 2 192,22 доларів США.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із доведеності та обґрунтованості позову.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції.
Встановлено, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03 липня 2014 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики у розмірі 40 000 дол. США, що за офіційним курсом Національного банку України становить 470 580,84 грн та 3% річних за прострочення грошового зобов`язання в сумі 19 958,8 грн, а разом 490 538,92 грн.
Рішення набрало законної сили 18 серпня 2014 року.
31 жовтня 2014 року на виконання рішення суду видано виконавчий лист № 753/6361/14, який перебуває на примусовому виконанні у Дарницькому районному відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), виконавче провадження № 45478180.
Згідно листа Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 04 серпня 2021 року № ЗВП-538733999/2, в рамках виконавчого провадження № 45478180 з боржника на користь ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу стягнуто 103 477,82 грн, що згідно офіційного курсу НБУ, встановленого для відповідної валюти на день здійснення платежів складає 3 883,04 дол. США.
Обґрунтовуючи поданий позов, ОСОБА_1 зазначив, що відповідач не виконує рішення суду від 03 липня 2014 року в повному обсязі, тому враховуючи положення ст.ст. 625, 1050 ЦК України з відповідача підлягають стягненню 3 % річних за користування грошовими коштами за період з 27 липня 2019 року по 27 липня 2021 року у розмірі 2 192,22 дол. США.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України.
Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Згідно п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків.
 Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Згідно вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Встановлено, що рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 липня 2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на корсить ОСОБА_1 заборгованості за договором позики, набрало законної сили 18 серпня 2014 року.
Вищезазначене рішення суду не виконано боржником у повному обсязі, що підтверджується листом Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 04 серпня 2021 року № ЗВП-538733999/2.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3 % річних від простроченої суми.
Розрахунок 3 % річних, наданий позивачем, не спростовано відповідачем.
Власного розрахунку відповідачем не подано.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не повідомив про зміну форми розгляду справи та про дату та час проведення відкритого судового засідання, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки судом першої інстанції справа розглянута у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, про що постановлено відповідну ухвалу суду. 
Доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду першої інстанції прийнято всупереч висновків Київського апеляційного суду у справі № 753/12630/18, колегія суддів відхиляє, оскільки встановлені постановою суду у справі № 753/12630/18 фактичні обставини не є у даному випадку преюдиційними. 
Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку про те, що судом при вирішенні спору були порушені норми матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 13 червня 2022 року постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.
Оскільки в силу положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому у відповідності до ч. 3 ст. 389 ЦПК України винесена постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-       
   постановив:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 червня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Повний текст постанови виготовлено 09 лютого 2023 року.

 
Суддя-доповідач                                                                                                    Є.В. Болотов 

 
 
Судді:                                                                                                                      С.В. Кулікова

 
 
                                                                                                                                 С.Г. Музичко