ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2023 року 

м. Київ

справа № 808/5496/14
адміністративне провадження № К/9901/6931/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Коваленко Н.В., 

розглянув у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 липня 2019 року (суддя Татаринов Д.В.) та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2020 року (колегія у складі суддів Чепурнова Д.В., Мельника В.В., Сафронової С.В.)
у справі №808/5496/14 
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, 
третя особа ОСОБА_2 
про скасування реєстрації права власності на земельну ділянку.

І. РУХ СПРАВИ

1.          01.09.2014 ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Запорізької міської ради та Головного управління Держземагентства у Запорізькій області, в якому просив:
- визнати незаконним та скасувати рішення Запорізької міської ради від 05.03.2014 №20 в частині передачі у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Держземагентства у Запорізькій області скасувати в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі запис про реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, розташованої на території АДРЕСА_1 .
2.          29.10.2014 до суду першої інстанції надійшла заява позивача, в якій останній, враховуючи невизнання відповідачем 1 позову та надання іншого рішення, яке відрізняється від оприлюдненого на офіційному сайті, доповнив позовні вимоги вимогою:
-          визнати незаконним та скасувати Рішення Запорізької міської Ради від 05.03.2014 №21/85.
3.          29.10.2014 до суду надійшло клопотання від Головного управління Державного земельного агентства у Запорізькій області про заміну неналежного відповідача належним. Оскільки вказана позовна вимога стосується відносин, пов`язаних з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, відповідач просив допустити заміну первинного відповідача на Реєстраційну службу Запорізького міського управління юстиції Запорізької області.
4.          Відповідно до журналу судового засідання від 29.10.2014 (т.1 а.с. 62) суд вирішив замінити відповідача у справі на Реєстраційну службу Запорізького міського управління юстиції Запорізької області. Відповідно до інформації із вищенаведеного журналу, позивач не заперечував проти такої заміни.
5.          Реєстраційна служба Запорізького міського управління юстиції Запорізької області заперечувала проти позову (т.1 а.с. 140).
6.          Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 08.04.2015 провадження у адміністративній справі закрито, оскільки справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.
7.          Не погодившись з цією ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
8.          Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.11.2015 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково: ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 08.04.2015 в частині позовних вимог про зобов`язання Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Запорізької області скасувати реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, розташовану на території АДРЕСА_1 за гр. ОСОБА_2 - скасовано, справу в цій частині позовних вимог направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду, в іншій частині ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 08.04.2015 залишено без змін.
9.          21.01.2016 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшло клопотання Запорізького міського управління юстиції про заміну відповідача Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції на Запорізьке міське управління юстиції (т.2 а.с. 9-10).
10.          Відповідно до журналу судового засідання від 21.01.2019 (т.2 а.с.30) суд вирішив задовольнити клопотання та замінити відповідача у справі на Запорізьке міське управління юстиції. Відповідно до інформації із вищенаведеного журналу, позивач не заперечував проти такої заміни.
11.          18.03.2019 до суду першої інстанції позивач подав «змінену» позовну заяву (т. 2 а.с. 141-142), в якій просив визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Держземагентства у Запорізькій області від 17.12.2013 про державну реєстрацію земельної ділянки по АДРЕСА_1 , присвоєння кадастрового номера 2310100000:04:022:0633.
12.          Відповідно до журналу судового засідання від 17.04.2019 (т.2 а.с.143-144) суд повернув позивачу уточнену позовну заяву.
13.          24.04.2019 через систему «Електронний суд» повторно надійшла заява позивача (т.2 а.с. 148-154), в якій останній просив визнати протиправною та скасувати державну реєстрацію нерухомого майна, номер об`єкта 343585823101, об`єкт нерухомого майна: земельна ділянка, кадастровий номер 2310100000:04:022:0633, дата державної реєстрації земельної ділянки: 17.12.2013».
14.          Відповідно до журналу судового засідання від 25.04.2019 (т.2 а.с.156-157) суд вирішив задовольнити клопотання, замінити відповідачів у справі на Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області.
15.          Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 25.07.2019 відмовлено у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Запорізької області скасувати реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, розташованої на території АДРЕСА_1 за гр. ОСОБА_2 .
16.          23.08.2019 від ОСОБА_1 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла заява про виправлення описки у рішенні, в якій позивач просив:
- виправити описку (ПІБ) щодо особи, яка розробила Технічну документацію;
- виключити з рішення речення: «Здійснюючи державну реєстрацію речового права, державний реєстратор підтверджує від імені держави України відповідність вимогам закону всіх поданих документів, перелік яких є виключним, та в результаті встановлення такої відповідності проводить реєстраційну дію, за результатами якої в цивільний обіг вводиться відповідний об`єкт речового права»;
- виключити з рішення речення: «Разом з тим, слід зазначити й про те, що на час затвердження технічної документації, а також реєстрації права власності на земельну ділянку (кадастровий номер 2310100000:04:022:0633) площею 0,1000 га., ОСОБА_1 не надав суду доказів, що він мав права землекористувача, або власника суміжної земельної ділянки»;
- виключити з рішення речення: «Слід звернути увагу на те, що Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області не приймає участі у затвердженні технічної документації. Таке право у розглядуваній справі належить Запорізькій міській раді».
17.          Ухвалою від 27.08.2019 суд першої інстанції заяву ОСОБА_1 про виправлення описки в рішенні суду від 25.07.2019 задовольнив частково: виправив описку в описовій частині рішення суду, зазначивши особу, яка розробила Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі, як фізична особа-підприємець ОСОБА_3 , в іншій частині заяви про виправлення описки відмовив.
18.          Суд мотивував рішення тим, що заявник шляхом виправлення описки просить змінити текст рішення суду від 25.07.2019, внесення виправлення описки фактично може призвести до зміни змісту рішення суду, що є недопустимим при вирішенні питання про виправлення описки в судовому рішенні.
19.          11.09.2019 від ОСОБА_1 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла заява, в якій позивач просив суд виправити описку в рішенні від 25.07.2019, а саме:
речення «Таким чином, у державного реєстратора під час проведення державної реєстрації немає повноважень проводити перевірку технічної документації на наявність чи відсутність погоджень меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами, у випадку затвердження такої документації рішенням Запорізької міської ради від 05 березня 2014 року №21/85» доповнити опущеними словами і викласти в наступній редакції:
«Таким чином, у державного реєстратора під час проведення державної реєстрації, яка відбулась 17 грудня 2013 року, не має повноважень проводити перевірку технічної документації на наявність чи відсутність погоджень меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами, у випадку затвердження такої документації рішенням Запорізької міської ради від 05 березня 2014 року №21/85. А оскільки державна реєстрація відбулась раніше затвердження такої документації, то такий висновок (про відсутність повноважень) не стосується даного випадку».
20.          Ухвалою від 12.09.2019 суд першої інстанції відмовив в задоволенні такого клопотання, оскільки незазначення, на думку позивача, дати проведення державної реєстрації не спотворює змісту рішення, а також не виключає такої дати з матеріалів справи. Зі змісту заяви заявника вбачається, що він шляхом виправлення описки просить змінити текст рішення суду. Виправлення описки фактично може призвести до зміни змісту рішення суду, що є недопустимим.
21.          16.09.2019 від позивача до суду надійшла заява, в якій він просив виправити описку, а саме: Речення «Разом з тим, слід зазначити й про те, що на час затвердження технічної документації, а також реєстрації права власності на земельну ділянку (кадастровий номер 2310100000:04:022:0633) площею 0,1000 га., ОСОБА_1 не надав суду доказів, що він мав права землекористувача, або власника суміжної земельної ділянки» доповнити опущеними словами і викласти в наступній редакції:
«Разом з тим, слід зазначити й про те, що на час затвердження технічної документації, а також реєстрації права власності на земельну ділянку (кадастровий номер 2310100000:04:022:0633) площею 0,1000 га., ОСОБА_1 не надав суду доказів, що він мав права землекористувача, або власника суміжної земельної ділянки.
Проте, Позивач повідомив суд, що 02 жовтня 2014 року надавав суду докази прийняття спадщини - довідка другої нотаріальної контори про смерть мешканки будинку АДРЕСА_2 та про прийняття Позивачем спадщини. Суд проігнорував це пояснення.
Також Позивач повідомив суд, що рішенням суду у справі 334/10890/15-ц встановлено ту обставину, що Позивач у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті матері, на підставі поданої у встановлений законом строк заяви. Другою Запорізькою державною нотаріальною контрою заведена спадкова справа. Суд у цій справі вибірково процитував рішення суду у справі 334/10890/15-ц, без наведення встановлених судом обставин щодо прийняття Позивачем спадщини».
22.          Ухвалою від 17.09.2019 суд першої інстанції відмовив у задоволенні такого клопотання, керуючись вищенаведеними підставами.
23.          Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25.07.2019 було залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 28.01.2020.
24.          13.02.2020 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про виправлення описки у постанові Третього апеляційного адміністративного суду. Позивач просив зазначити, як Головне управління Держземагентства у Запорізькій області під час проведення державної реєстрації 17.12.2013 могло знати про майбутнє затвердження документації рішенням Запорізької міської ради від 05.03.2014 №21/85.
25.          Ухвалою від 24.03.2020 суд апеляційної інстанції відмовив в задоволенні такого клопотання у зв`язку з тим, що заявник фактично не погоджується з прийнятим у справі судовим рішенням. Натомість текст постанови Третього апеляційного адміністративного суду описок не містить.
26.          У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове - про задоволення позову.
27.          Ухвалою Верховного Суду від 20.10.2020 відкрито касаційне провадження у справі.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

28.          Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що рішенням Запорізької міської ради від 05.03.2014 №21/85 «Про передачу у власність гр. ОСОБА_2 земельної ділянки по АДРЕСА_1 (площею 0,1000 га)» земельна ділянка площею 0,1000 га по АДРЕСА_1 передана у власність гр. ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).
29.          Землевпорядною організацією ФОП ОСОБА_3 розроблено технічну документацію щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в повному обсязі. Складовою частиною даної документації є акт погодження меж землекористування, який містить підписи суміжних землекористувачів та, відповідно, завірений.
30.          17.12.2013 щодо цієї земельної ділянки кадастровий номер 2310100000:04:022:0633 здійснено державну реєстрацію земельної ділянки, яку позивач оскаржує.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

31.          Позивач вважає, що Головне управління Держземагентства у Запорізькій області здійснило державну реєстрацію земельної ділянки по АДРЕСА_1 та присвоєння кадастрового номера 2310100000:04:022:0633 без визначення та відновлення меж земельних ділянок, без їх погодження з суміжними власниками та землекористувачами. Таким чином, відбулося оформлення (із реєстрацією та присвоєнням кадастрового номера) самовільно зайнятої земельні ділянки без погодження меж земельних ділянок із позивачем або його батьками.
32.          Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області проти позову заперечувало. Зазначило, що державна реєстрація земельної ділянки була здійснена на підставі «Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 », розробленої ФОП ОСОБА_4 . Технічна документація відповідала вимогам ст. 55 Закону України «Про землеустрій» та була підставою для внесення відомостей про земельну ділянку до Державного земельного кадастру та здійснення її реєстрації, про що свідчить Витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку від 17.12.2013.

ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

33.          Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, взяв до уваги, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15.05.2018 у справі 334/10890/15-ц встановлено правомірність рішення Запорізької міської ради від 05.03.2014 №21/85 щодо затвердження технічної документації. Рішенням Ленінського районного суду м.  Запоріжжя від 19.06.2013 спір між суміжними землекористувачами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 щодо меж земельних ділянок було вирішено. 
Позивач не довів, що на час затвердження технічної документації, а також реєстрації права власності на земельну ділянку мав права землекористувача або власника суміжної земельної ділянки. 
Державну реєстрацію земельної ділянки було здійснено на підставі технічної документації із землеустрою, затвердженої рішенням Запорізької міської ради від 05.03.2014 №21/85. Державний реєстратор не має повноважень її перевіряти.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ

34.          Позивач у касаційній скарзі покликається на порушенням судами норм матеріального права. Вважає, що суди не врахували, що позивач прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 і з часу відкриття спадщини набув право володіння та користування спадковим майном. Реєстрація земельної ділянки відбувалась без її погодження у встановленому порядку.
Зазначає, що державний реєстратор проводив державну реєстрацію 17.12.2013, а рішення Запорізької міської ради про передачу ділянки у власність ОСОБА_2 прийнято 05.03.2014, тобто державний реєстратор не мав можливості знати про подію, яка відбудеться в майбутньому.
Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19.06.2013 не було встановлено відсутності зміни меж земельних ділянок. 
Суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог та надав оцінку діям реєстратора речових прав, який не є стороною у справі, і акти якого не оскаржуються (реєстрація прав на земельну ділянку відбулася пізніше самої реєстрації земельної ділянки).
35.          Відзив від відповідача не надходив.

VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

36.          Верховний Суд перевірив правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права у межах доводів касаційної скарги і дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення.
37.          Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
38.          Суди розглядали справу в межах позовної вимоги про визнання протиправною та скасування державної реєстрації нерухомого майна, номер об`єкта 343685823101, об`єкт нерухомого майна: земельна ділянка, кадастровий номер: 2310100000:04:022:0633, дата державної реєстрації земельної ділянки: 17.12.2013.
39.          Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель регулюються, зокрема, Земельним кодексом України (далі- ЗК України) та Законом України "Про землеустрій".
40.          Відповідно до ст. 118 ЗК України порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянам передбачає визначену земельно-правову процедуру, яка включає такі послідовні стадії:
1)          подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність;
2)          отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні);
3)          після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів статті 186-1 ЗК України;
4)          здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;
5)          подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення.
41.          Відповідно до статей 193, 195, 202, 203 ЗК України Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.
Основними завданнями ведення державного земельного кадастру є: забезпечення повноти відомостей про всі земельні ділянки; запровадження єдиної системи земельно-кадастрової інформації та її достовірності.
Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому Законом.
42.          Процедура державної реєстрації земельної ділянки передбачена Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1051 від 17.10.2012 (далі - Порядок № 1051).
43.          Відповідно до п.107 Порядку № 1051 державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку.
44.          Державна реєстрація земельної ділянки здійснюється, зокрема, за заявою особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки у разі її передачі у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи (п. 109 Порядку № 1051).
45.          Пункт 110 Порядку №1051 передбачає, що для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстраторові, який здійснює таку реєстрацію, подаються:
-          заява про державну реєстрацію земельної ділянки за формою згідно з додатком 22;
-          оригінал погодженої відповідно до законодавства документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки (разом з позитивним висновком державної експертизи землевпорядної документації у разі, коли така документація підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації);
-          електронний документ.
Після прийняття органом державної влади чи органом місцевого самоврядування рішення про затвердження документації із землеустрою, яка є підставою для державної реєстрації земельної ділянки, та надання Держгеокадастру або його територіальному органові відповідно до компетенції засвідченої копії такого рішення Державний кадастровий реєстратор протягом двох робочих днів з моменту її отримання вносить відповідні відомості до Поземельної книги в електронній (цифровій) та паперовій формі.
46.          До Поземельної книги в паперовій формі додається засвідчена копія рішення, яке є підставою для внесення відомостей до неї (п.112 Порядку № 1051).
47.          Пунктом 113 Порядку №1051 встановлено, що Державний кадастровий реєстратор в день отримання інформації про зареєстровані речові права на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вносить відомості про власників, користувачів земельної ділянки відповідно до даних зазначеного Реєстру до Поземельної книги в електронній (цифровій) та паперовій формі.
48.          Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 17.12.2013 №НВ-2300609792013 Головне управління Держземагентства у Запорізькій області 17.12.2013 зареєструвало за кадастровим номером 2310100000:04:022:0633 в ДЗК земельну ділянку по АДРЕСА_1 .
49.          Державну реєстрацію спірної земельної ділянки здійснено на підставі Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , розробленої ФОП ОСОБА_3 .
50.          Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням міської ради від 05.03.2014 №21/85 «Про передачу у власність гр. ОСОБА_2 земельної ділянки по АДРЕСА_1 (площею 0,1000 га)»:
-          затверджено технічну документацію із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі;
-          встановлено межі та затверджено розмір земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,1000 га за рахунок земельної ділянки, розмір якої зареєстрований в орендному підприємстві «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» згідно з планом, що додається;
- передано гр. ОСОБА_2 у власність земельну ділянку кадастровий номер 2310100000:04:022:0633) площею 0,1000 га (землі житлової та громадської забудови; для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).
51.          Це рішення оскаржувалося в судовому порядку. У постанові від 17.06.2021 у справі №334/10890/15-ц Верховний Суд зазначив:

«Відмовляючи у позові, суди попередніх інстанцій правильно виходили з того, що на час погодження меж землекористування мати позивача ОСОБА_5 померла, ОСОБА_1 за вказаною адресою не проживав, прийняв спадщину після смерті матері, подавши заяву до нотаріальної контори, однак не оформив спадкові права на нерухоме майно, розташоване за адресою АДРЕСА_2 , а тому міська рада затвердила технічну документацію за погодженням трьох землекористувачів суміжної ділянки АДРЕСА_2 , а не за наявності відмови у погодженні зовнішніх меж землекористування.
При цьому було враховано, що у березні 2013 року ОСОБА_1 звертався до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_2 , посилаючись в обґрунтування позову на те, що ОСОБА_2 на власний розсуд змінив межі земельних ділянок, встановив новий паркан, зменшивши прохід до будинку АДРЕСА_2 .
Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 червня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 13 серпня 2013 року у справі № 334/2414/13-ц, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено та не було встановлено зміни меж земельних ділянок.
У постанові Верховний Суд у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 580/168/16-ц (провадження № 61-19526сво18) дійшов висновку, що погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із власником та/або землекористувачем не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів чи землевласників. Не надання особою своєї згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача та/або власника не може бути перешкодою для розгляду місцевою радою питання про передачу земельної ділянки у власність відповідачу за обставин виготовлення відповідної технічної документації. Не підписання суміжним власником та/або землекористувачем акту узгодження меж земельної ділянки саме по собі не є підставою для визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку.
Надавши належну оцінку зібраним у справі доказам, достатньо повно встановивши фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що позивачем не доведено порушення його прав щодо володіння, користування чи розпорядження земельною ділянкою на АДРЕСА_2 внаслідок прийняття Запорізькою міською радою рішення від 05 березня 2014 року № 21/85 про передачу у власність ОСОБА_2 земельної ділянки на АДРЕСА_1 , з урахуванням вимог частини другої статті 152 ЗК України, за змістом якої захисту підлягають лише порушені права власника земельної ділянки або землекористувача.
Доводи касаційної скарги про те, що відбулася приватизація самовільно зайнятої земельної ділянки, а також про те, що в складі технічної документації знаходяться два акти погодження меж землекористування, в яких відсутнє підтвердження того, що позивач був належним чином повідомлений про час проведення землевпорядних робіт, відповідач порушив межі земельних ділянок та побудував паркан, внаслідок чого зменшилася площа земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні позивача, висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції згідно зі статтею 400 ЦПК України».

52.          Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
53.          Зважаючи на це, суди дійшли обґрунтованого висновку про законність рішення Запорізької міської ради від 05.03.2014 №21/85 «Про передачу у власність гр. ОСОБА_2 земельної ділянки по АДРЕСА_1 (площею 0,1000 га)», а тому відхилили доводи позивача стосовно непогодження з ним меж та протиправності вказаного рішення органу місцевого самоврядування.
54.          Суд відхиляє доводи позивача щодо самовільного зайняття земельної ділянки та відсутності його погодження , а тому вважає правомірною державну реєстрацію нерухомого майна, номер об`єкта 343685823101, об`єкт нерухомого майна: земельна ділянка, кадастровий номер: 2310100000:04:022:0633, дата державної реєстрації земельної ділянки: 17.12.2013.
55.          Як зазначено у ч. 4 ст. 328 КАС України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.
56.          За правилами частини першої статті 350 КАС суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
57.          За вказаних обставин, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення рішень судів першої та апеляційної інстанцій без змін.

Керуючись ст. 243, 341, 345, 349, 350, 356, 359  КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 липня 2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2020 року у справі №808/5496/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

Суддя                                                                                                              В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                              А.А. Єзеров 

Суддя                                                                                                              Н.В. Коваленко