ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/13413/21                                                                  Головуючий у 1 інстанції: Пащенко К.С.
                                                                             Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  27 березня 2023 року                                                                          м. Київ
  Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача                                            Вівдиченко Т.Р.
Суддів                                                      Аліменка В.О.
                                                               Кузьмишиної О.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 жовтня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України  про визнання протиправним та скасування рішення, картки відмови,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Київської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Київської митниці Державної митної служби України № UА100080/2021/00012/2 від 22 березня 2021 року;
- визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА100080/2021/00139.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 жовтня 2022 року у задоволенні позову відмовлено повністю.
Не погодившись з рішенням суду, позивач - ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника. Водночас, апелянт вказує, що ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів. Апелянт зазначає, що оскаржуване рішення Київської митниці Держмитслужби України не містить конкретної складової митної вартості товару, яка не була підтверджена позивачем під час його митного декларування та митного оформлення за митною декларацією, поданою 22.03.2021 року. Також, апелянт вказує, що відповідачем не доведено того, що під час митного оформлення товару декларантом було заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів чи невірно визначено митну вартість товарів. Крім того, апелянт наголошує на тому, що відповідач не обґрунтував у достатній мірі неможливість застосування певних другорядних методів і не конкретизував підстави незастосування попередніх методів, а лише перелічив їх, хоча й з посиланням на відсутність вартості операцій з ідентичними - подібними (аналогічними) товарами.
17 січня 2023 року через систему «Електронний суд» до Шостого  апеляційного адміністративного суду від відповідача - Київської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.
Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 27.02.2021 між фізичною особою ОСОБА_2 (надалі - «Продавець») та представником ОСОБА_1 - Ігорем Дахно (надалі - «Покупець») було укладено Договір № 1938299 про передачу права власності на механічний транспортний засіб, відповідно до п. 1 якого, предметом договору є передача Продавцем Покупцю права власності на механічний транспортний засіб в обмін на вартість договору: марка, модель: MERCEDES-BENZ С 300; рік випуску: 2015; тип: sedan; колір: чорний; власник: ОСОБА_2 ; особистий № НОМЕР_1 .
Відповідно до п. 2 Договору № 1938299 про передачу права власності на механічний транспортний засіб, вартість договору становить 5 300,00 доларів США.
Представником позивача ТОВ «УКРБРОК ТРЕЙДІНГ» (декларантом) для здійснення митного оформлення подано митному органу електронну митну декларацію № UA100080/2021/584125 на ввезений транспортний засіб, згідно з якою заявлено його митну вартість в розмірі 5 300,00 доларів США. Митну вартість товару визначено за основним методом - за ціною договору.
До митної декларації надані наступні документи: паспорт громадянина України НОМЕР_5, Договір № 1938299 про передачу права власності на механічний транспортний засіб; сертифікат відповідності щодо індивідуально затвердження колісного транспортного засобу UA.013.115847-21; товарно-транспортну накладну; свідоцтво про реєстрацію аварійно пошкодженого транспортного засобу UA.013.115847-21; свідоцтво транспортного засобу № НОМЕР_2 ; договір-заявка на виконання міжнародного перевезення легкових автомобілів № 19 від 02.03.2021; фотоматеріал; митну декларацію № UA100080/2021/583991.
За результатами розгляду поданих декларантом документів митним органом винесене рішення про коригування митної вартості товарів від 22.03.2021 № UA100080/2021/000012/2, яким скориговано митну вартість товару на рівні 15  115,00 доларів США.
У графі 33 рішення від 22.03.2021 № UA100080/2021/000012/2 зазначені такі підстави для коригування митної вартості товару: до митного оформлення не надано банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару (касові або товарні чеки, ярлики, які містять відомості щодо вартості транспортного засобу, які можливо ідентифікувати з транспортним засобом, поданим до митного оформлення); не надано транспортні документи (автотранспортна накладна, коносамент та ін.), що не дає змоги перевірити декларування всіх складових митної вартості у повному обсязі; відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 до документів, що підтверджують транспортні витрати можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури. Зазначені обставини не дають можливості митному органу перевірити декларування всіх складових митної вартості в повному обсязі; декларантом до митного оформлення не подано відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 53 МКУ банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару та підтверджують здійснення попередньої оплати; декларантом до митного оформлення, відповідно до заявлених умов поставки, не подано відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 53 МКУ страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідачем також сформована Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100080/2021/00139 від 22.03.2021, відповідно до якої повідомлено про відмову у митному оформленні товарів з таких причин: ст. 256 Митного кодексу України від 13.03.2012; Постанова ПКМУ № 450 від 21.05.2012; рішення про коригування митної вартості № UA100080/2021/000012/2 від 22.03.2021.
Не погоджуючись із вищевказаними рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України, Податкового кодексу України та інших законів України з питань оподаткування.
Частиною 1 статті 318 Митного кодексу України (далі - МК України) передбачено, що усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України, підлягають митному контролю.
У відповідності до п. 24 ч. 1 ст. 4 МК України, митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно - правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Нормами частини 1 статті 246 МК України визначено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Згідно з ч. 1 ст. 248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
За змістом ч. 1 ст. 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.
Відповідно до частини 7 статті 257 МК України, перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.
Частиною 1 статті 264 МК України передбачено, що митна декларація реєструється та приймається органом доходів і зборів у порядку, що визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Нормами частини 6 статті 264 МК України встановлено, що митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом.
Статтею 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 50 МК України, відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
За правилами ч.ч. 1-2 ст. 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Положеннями ч. 1 ст. 52 МК України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Згідно з ч. 2 ст. 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Частиною 2 ст. 54 МК України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Приписами ч.ч. 4-5 ст. 58 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Нормами частини 2 статті 53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Положеннями  частини 3 статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
За приписами ч. 5 ст. 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
У відповідності до ч. 2 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Згідно з частиною 6 статті 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:  1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2)  неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Нормами частини 7 статті 54 МК України встановлено, що у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Частиною 1 статті 55 МК України передбачено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Положеннями частини 2 статті 55 МК України визначено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом  доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному  органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів справи, представником позивача ТОВ «УКРБРОК ТРЕЙДІНГ» (декларантом) для здійснення митного оформлення подано митному органу електронну митну декларацію № UA100080/2021/584125 (а.с. 14-15).
Позивачем здійснювалося митне оформлення транспортного засобу марка, модель: MERCEDES-BENZ С 300; рік виготовлення 2015; тип двигуна бензиновий, робочий об`єм циліндрів двигуна 2000.
Згідно митної декларації, заявлено митну вартість товару в розмірі 5 300,00 доларів США. Митну вартість товару визначено за основним методом - за ціною договору.
До митної декларації надані наступні документи: паспорт громадянина України НОМЕР_5, Договір № 1938299 про передачу права власності на механічний транспортний засіб; сертифікат відповідності щодо індивідуально затвердження колісного транспортного засобу UA.013.115847-21; товарно-транспортну накладну; свідоцтво про реєстрацію аварійно пошкодженого транспортного засобу UA.013.115847-21; свідоцтво транспортного засобу № НОМЕР_2 ; договір-заявка на виконання міжнародного перевезення легкових автомобілів № 19 від 02.03.2021; фотоматеріал; митну декларацію № UA100080/2021/583991.
За результатами розгляду поданих декларантом документів митним органом винесене рішення про коригування митної вартості товарів від 22.03.2021 № UA100080/2021/000012/2, яким скориговано митну вартість товару на рівні 15 115,00 доларів США (а. с. 16-17).
Також, відповідачем оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА100080/2021/00139 (а.с. 13).
Із вищевказаної картки відмови вбачається, що при поданні митної декларації, позивачем було надано наступні документи:
- рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) від 27.02.2021;
- автотранспортну накладну (Road conslanment note) б/н від 02.03.2021;
- декларацію про походження товару (Declaration of ortoln) № 1938299 від 27.02.2021;
- акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у випадках митного огляду б/н від 06.03.2021;
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3  від 29.04.2020;
- документ, шо підтверджує вартість перевезення товару - Договір-Заявка №19 від 02.03.2021;
- договір про надання послуг митного брокера б/н від 05.03.2021;
- інші некласифіковані документи: 69050/1938299 від 27.02.2021; Аукціон від 05.03.2021; Перевірка VIN коду від 05.03.2021; Фотоматеріал          від 09.03.2021;
- касовий ордер, шо підтверджує сплату митних та інших платежів № 9225-5575-6442 2779 від 05.03.2021;
- касовий ордер, шо підтверджує сплату митних та інших платежів №9226-9432 1737-6298 від 19.03.2021;
- сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу UA. 013.115847-21           від 02.03.2021.
При цьому, позивач визначив митну вартість імпортованого товару за основним методом - за ціною договору.
Як вбачається з оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів від 22.03.2021 № UA100080/2021/000012/2, на виконання положень статей 52-55, 57, 58, 65, 335 Митного кодексу України, п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості за митною декларацією від 22.03.2021 №UA 100080/2021/583991 встановлено, що документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, зокрема витрати понесені на транспортування та страхування оцінюваного транспортного засобу. Відповідно до п.2 статті 52 Кодексу декларант зобов`язаний подавати відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Тому, відповідно до ч. 2 статті 58 Кодексу, з поданих документів неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів. Так до митного оформлення не надано банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару (касові або товарні чеки, ярлики, які містять відомості щодо вартості транспортного засобу які можливо ідентифікувати з транспортним засобом, поданим до митного оформлення); Не надано транспортні документи (Автотранспортна накладна, коносамент та ін.), що не дає змоги перевірити декларування всіх складових митної вартості у повному обсязі; Відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 (реєстрація в Міністерстві юстиції України 18.06.2012 за № 984/21296) до документів, що підтверджують транспортні витрати можуть належати:- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; -банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; Зазначені обставини не дають можливості митному органу перевірити декларування всіх складових митної вартості у повному обсязі.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції послався на  неподання митниці  транспортних (перевізних) документів та документів, що містять відомості про вартість перевезення товару, як передбачено п. 6 ч. 2 статті 53 Митного кодексу України, а також, неподання страхових документів та документів, що містять відомості про вартість страхування, що передбачено п. 8 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.
Також, суд першої інстанції зазначив, що Договір № 1938299 про передачу права власності на механічний транспортний засіб від 27.02.2021 містить лише інформацію про продавця, покупця, марку та тип авто, ідентифікаційний номер транспортного засобу, відомості про рік випуску, а також його вартість - 5  300,00 доларів США, проте, наведений договір не містить інших умов договору, таких як, порядок розрахунку між сторонами, а зазначена ціна не свідчить про встановлення певного розрахунку, зокрема, готівкового.
З даного приводу, слід зазначити наступне.
Колегія суддів вважає необгрунтованим посилання суду першої інстанції на те, що Договір № 1938299 не містить умов щодо порядку розрахунку між сторонами, оскільки, згідно пунктів 2 та 4.2.1 вказаного Договору, вартість договору становить 5300 доларів США, а продавець зобов`язується передати покупцеві предмет договору відразу після отримання повної вартості предмета договору (а.с. 33-37). 
Також, згідно рахунку-фактури №1/01 від 27.02.2021, продавець передає автомобіль покупцеві після оплати його вартості в повному обсязі, відповідно до умов договору (а.с. 29) 
Отже, оскільки, продавцем був переданий транспортний засіб, у колегії суддів відсутні підстави вважати, що за нього не була сплачена ціна, що визначена в договорі  № 1938299.
Щодо висновку суду першої інстанції про неподання митниці транспортних (перевізних) документів та документів, що містять відомості про вартість перевезення товару, колегія суддів зазначає, що, згідно графи 31 митної декларації, декларантом був наданий Договір-заявка №19 від 02.02.2021 а виконання міжнародного перевезення легкового автомобіля, згідно якого, сумафрахту 260 доларів США (а.с. 71). 
Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що, згідно картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА100080/2021/00139, при прийнятті оскаржуваного рішення у митного органу, також, був наявний рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) 1938299 від 27.02.2021.
Отже, твердження відповідача у відзиві на апеляційну скаргу про ненадання декларантом інвойсу є необгрунтованими.
Колегія суддів наголошує, що законодавцем обмежено право відповідача на визначення митної вартості товару шляхом застосування другорядних методів, зокрема, відповідач має право застосувати послідовно другорядні методи тільки у випадку, якщо неможливо визначити митну вартість попереднім методом.
Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Згідно з пунктом 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 р. №598, у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 05 березня 2019 року у справі №810/4296/16 вказав: «у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів».
Як вбачається із оскаржуваного  рішення про коригування митної вартості № UА100080/2021/00012/2 від 22.03.2021, у ньому вказано лише дату та номер митної декларації - № UА500030/2021/23023 від17.03.2021, на підставі якої, здійснено коригування митної вартості, при цьому, вказане рішення не містить інформації про товар, який було використано в якості джерела інформації для застосування резервного методу, які числові значення митної вартості такого товару, умови його поставки, фактурної вартості, країна походження, методи визначення митної вартості.
Згідно наданої відповідачем до відзиву на позовну заяву митної декларації від 17.03.2021 № UА500030/2021/23023, на підставі якої відповідач здійснив коригування митної вартості за резервним методом, здійснювалося митне оформлення товару: транспортного засобу марка, модель: MERCEDES-BENZ С 300; рік виготовлення 2015; тип двигуна бензиновий, об`єм двигуна - 1991 (а.с. 79-80).
Разом з тим, колегія суддів наголошує, що митним органом не було враховано ту обставину, що позивач здійснював митне оформлення пошкодженого транспортного засобу.
При цьому, митному органу було відомо про те, що транспортний засіб марка, модель: MERCEDES-BENZ С 300, 2015 року виготовлення, щодо якого декларант звернувся з метою митного оформлення, був пошкоджений, оскільки, декларантом було надано: свідоцтво про реєстрацію аварійно пошкодженого транспортного засобу від 29.04.2020 № НОМЕР_3 , а також, скрін-шот аукціону із фотоматеріалами, на яких видно пошкодження зазначеного транспортного засобу.
Колегія суддів звертає увагу на те, що у випадку пошкодження транспортного засобу, дана обставина має значний вплив на вартість такого транспортного засобу.
Водночас, у митній декларації від 17.03.2021 № UА500030/2021/23023, на підставі якої відповідач здійснив коригування митної вартості за резервним методом, відсутні відомості про пошкодження транспортного засобу.
Беручи до уваги викладене, колегія суддів вважає, що митним органом при прийнятті оскаржуваного рішення про коригування митної вартості не було враховано вищевказані обставини, а тому, безпідставно взято відомості з митної декларації від 17.03.2021 № UА500030/2021/23023 та необґрунтовано визначено розмір коригування митної вартості товару 15  115,00 доларів США.
Враховуючи вищезазначене, рішення Київської митниці Державної митної служби України № UА100080/2021/00012/2 від 22 березня 2021 року про коригування митної вартості товарів, а також, картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА100080/2021/00139 є протиправними та підлягають скасуванню.
Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , а тому рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення адміністративного позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
При цьому, доводи викладені в апеляційній скарзі спростовують висновки суду першої інстанції та знайшли своє належне підтвердження в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 жовтня 2022 року скасувати та прийняти нове рішення.
Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Державної митної служби України № UА100080/2021/00012/2 від 22 березня 2021 року про коригування митної вартості товарів.
Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА100080/2021/00139.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 8-А; код ЄДРПОУ 43997555) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) витрати пов`язані зі сплатою судового збору в загальному розмірі 4 540 (чотири тисячі п`ятсот сорок) грн. 00 коп. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

   Суддя-доповідач                                                                         Вівдиченко Т.Р.
          
   Судді                                                                                            Аліменко В.О.
                                                                                                  
                                                                                                         Кузьмишина О.М.