ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
17 січня 2023 року           справа №200/6688/21 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 5 січня 2022 року у справі № 200/6688/21 (головуючий І інстанції Олішевська В.В., повний текст складений у м. Слов`янську Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                       В С Т А Н О В И В :

Позивач – ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі – Покровське ОУПФУ, відповідач), в якому, з урахуванням уточненого позову, просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Покровського ОУПФУ від 28.04.2021 року № 6708 про відмову в призначення пенсії;
- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву від 04.11.2020 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та з врахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, прийняти рішення про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з 04.11.2020 року на підставі ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VІІІ (а.с. 35-41).
Ухвалою суду від 2 грудня 2021 року замінено відповідача у справі Покровське ОУПФУ правонаступником - Головним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 05.01.2022 року у задоволені позову відмовлено.
Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, просив скасувати рішення суду, прийняти нове, яким задовольнити позов. Апелянт вважає, що рішенням суду у справі № 200/12083/20 встановлено наявність у позивача необхідного страхового, пільгового стажу та досягнення 55 років, тобто всіх умов для права на пенсію.
Ухвалою суду від 21.12.2021 року замінено відповідача Маріупольське ОУПФУ на Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.
Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 
Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження. 
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Позивач 30.09.2020 року через вебпортал Пенсійного фонду України звернулася до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з заявою № 5945 про призначення пенсії за віком (а.с. 62).
Рішенням № 2414 від 01.10.2020 року Покровське ОУПФУ відмовило в призначенні пенсії, оскільки заявником до заяви надані сканкопії документів, які зроблено з ксерокопій, а не з оригіналів.
Позивач 16.10.2020 року через вебпортал Пенсійного фонду України звернулася до відповідача з заявою № 6318 про призначення пенсії за віком (а.с. 64).
Рішенням № 6318 від 16.10.2020 року Покровське ОУПФУ відмовило в призначенні пенсії, оскільки заявником до заяви надано сканкопію трудової книжки, яка зроблена з ксерокопії, а не з оригіналу.
Позивач 04.11.2020 року через вебпортал Пенсійного фонду України звернулася до відповідача із заявою № 6708 про призначення пенсії за віком.
Рішенням № 6708 від 06.11.2020 року Покровське ОУПФУ відмовило в призначенні пенсії, оскільки заявником до заяви надано сканкопію трудової книжки, яка зроблена з ксерокопії, а не з оригіналу, не надано сканкопії диплому, свідоцтва про шлюб.
Позивач оскаржив до суду рішення № 6708 від 06.11.2020 року.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28.01.2021 року у справі № 200/12083/20-а позов ОСОБА_1 до Покровського ОУПФУ - задоволено частково: скасовано рішення Покровського ОУПФУ № 2414 від 01.10.2020 року, № 6318 від 16.10.2020 року, № 6708 від 06.11.2020 року про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком; зобов`язано Покровське ОУПФУ повторно розглянути заяву позивача № 6708 від 04.11.2020 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 9-11).
На виконання рішення суду від 28.01.2021 року у справі № 200/12083/20-а Покровським ОУПФУ повторно розглянуто заяву позивача про призначення пенсії від 04.11.2020 року; рішенням від 28.04.2021 року № 6708 відмовлено в призначенні пенсії відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До пільгового стажу за Списком № 2 не зараховано період роботи з 26.11.2003 року по 31.07.2019 року, оскільки не надано довідку підтверджуючу пільговий характер роботи та копії наказів про результати атестації робочих місць. За даними документами та на підставі статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж позивача складає 33 роки 00 місяців 03 дні, пільговий стаж за Списком № 2 – відсутній. До страхового стажу не враховано період навчання в СПТУ № 80 з 01.09.1980 року по 14.07.1983 року, оскільки заявником не надано сканкопії з оригіналів дипломів та свідоцтва про шлюб, яке підтверджує дошлюбне прізвище (а.с. 16-17).
За ч.ч. 1, 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі – Закон № 1058) страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно п. 2 «Прикінцевих положень» Закону № 1058 пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
За ч. ч. 1-3  ст. 114 Закону № 1058  право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм  статті 28 цього Закону. На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим  статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.
Верховною Радою України 3 жовтня 2017 року ухвалено Закон № 2148, яким доповнено Закон № 1058  розділом XIV-1, який містить п. 2 ч. 2 ст. 114 такого змісту: «На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах».
Згідно ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення»  від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі – Закон № 1788) право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.
За п. «б» ст. 13 Закону № 1788 в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених робота.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи  чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам
Законом № 213, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений п. «б» ст. 13  Закону № 1788  вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.
За п. 1 резолютивної частини рішення КСУ № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають  Конституції України  (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14 пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788 зі змінами, внесеними  Законом № 213.
За п. 3 резолютивної частини рішення КСУ №1-р/2020 застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788 в редакції до внесення змін  Законом № 213  для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Рішенням №1-р/2020 Конституційний Суд України визнав неконституційними окремі положення  Закону №1788, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (п. 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно Конституційний Суд України встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін  Законом №213.
У зв`язку з цим на час виникнення спірних правовідносин  Закон №1788  з урахуванням рішення КСУ №1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні Конституційного Суду України).
Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону №1788 з урахуванням рішення КСУ № 1-р/2020 з одного боку, та  Законом №1058  з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.
Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену  Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод  від 04 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (п. 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження №11-1207апп19, п. 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Велика Палата Верховного Суду відхилила доводи пенсійного органу про те, що відповідно до ст. 5 Закону № 1058 дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону; виключно цим Законом визначаються, зокрема: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком. Адже Конституція України не передбачає можливості надання певному закону вищої юридичної сили щодо інших законів, або можливості передбачити законом заборону законодавцю приймати інші закони, що регулюють однопредметні відносини. Крім того, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що Закон № 1788 був прийнятий раніше за Закон №1058.
Велика Палата Верховного Суду також не погодилась з посиланням пенсійного органу на абзац другий пункту 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058, відповідно до якого положення Закону № 1788 застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом № 2148 мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії. На думку пенсійного органу, це положення свідчить про обмеження сфери застосування Закону № 1788 відносинами, про які йдеться в цьому пункті. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що якби таким був намір законодавця, то він мав би виключити із Закону № 1788 всі інші положення, чого зроблено не було.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 року у зразковій справі № 360/3611/20.
Отже, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону № 1788  з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020, а не Закону № 1058.
За матеріалами справи на момент звернення із заявою про призначення пенсії за віком від 04.11.2020 року позивач досягла 55-річного віку, проте згідно зі спірного рішення про відмову в призначенні пенсії від 28.04.2021 року не мала необхідний пільговий стаж для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.
Позивач просить зарахувати до пільгового стажу за Списком № 2 період роботи з 26.11.2003 року по 31.07.2019 року в Державному підприємстві «Вугільна компанія «Краснолиманська», який не було зараховано відповідачем до пільгового стажу, оскільки не надано довідку підтверджуючу пільговий характер роботи та копії наказів про результати атестації робочих місць.
Згідно копії трудової книжки НОМЕР_1 позивача 13.01.2003 року прийнято на роботу до ДП «ВК «Краснолиманська» на посаду учня машиніста насосних установок на виробничу практику; 03.02.2003 року звільнена у зв`язку з закінченням трудового договору; 26.11.2003 року прийнято на роботу до ДП «ВК «Краснолиманська» на посаду машиніста насосних установок 2 розряду тимчасово; 16.01.2004 року переведено машиністом насосних установок 2 розряду; 03.03.2020 року продовжує працювати по теперішній час (а.с. 24-26).
За ст. 62 Закону № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Отже, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 11.07.2019 року у справі № 336/3067/17.
За п. 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383 (далі - Порядок № 383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року (приклади у додатках 1, 2).
Згідно п. 10 Порядку № 383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.
При цьому, під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків (п. 2 Порядку № 383).
За п. 2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 № 162, у графі 3 трудової книжки пишеться: «Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво» із зазначенням їх конкретного найменування, а також найменування роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади, на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників - відповідно до найменувань професій, зазначених в Єдиному тарифно-кваліфікаційному довіднику робіт і професій робітників; для службовців - у відповідності з найменуваннями посад, зазначених у Єдиній номенклатурі посад службовців, або у відповідності зі штатним розкладом.
Якщо працівнику в період роботи надається новий розряд, тоді про це в установленому порядку робиться відповідний запис.
Згідно п. 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, у графі 3 трудової книжки «Відомості про роботу» пишеться: «прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво» із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у «Класифікаторі професій».
З копії трудової книжки позивача встановлено, що в ній відсутні відомості, які б свідчили про зайнятість позивача у період роботи на зазначеному підприємстві повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці. В трудовій книжці позивача також відсутні відомості щодо найменування Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення за спірний період його роботи.
Отже, відомості про роботу позивача у період з 13.01.2003 року по 03.02.2003 року, з 26.11.2003 року по 03.11.2020 року, зазначені у трудовій книжці (записи 9-10, 11-13), не підтверджують зайнятість повний робочий день на роботах з шкідливими і важкими умовами праці.
Таким чином, записів трудової книжки недостатньо, оскільки пільгова пенсія призначається працівникам за умови їх зайнятості на відповідних роботах повний робочий день, що необхідно встановити.
Наявність у трудовій книжці періоду роботи та посади позивача в ДП «ВК «Краснолиманська» не свідчить про наявність у позивача права на зарахування спірного періоду до пільгового стажу, оскільки не звільняє від врахування інших умов встановлених статтею 13 Закону № 1788 необхідних для зарахування спірного періоду до пільгового стажу.
Наявні в матеріалах справи документи не підтверджують зайнятість позивача повний робочий день на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, при цьому, підтвердження зайнятості повний робочий день на роботах з шкідливими і важкими умовами праці є однією з обов`язкових умов при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах.
Таке підтвердження може містити безпосередньо трудова книжка, проте, у разі відсутності в ній необхідних записів, подання уточнюючої довідки є обов`язковим.
Судом враховано правову позицію в постанові Верховного Суду від 11.02.2019 року у справі № 337/1297/17.
Уточнюючу довідку із зазначенням характеру виконуваної роботи, віднесення даної професії до Списків, що надають право на призначення пільгової пенсії та інформації про зайнятість на роботах із шкідливими умовами праці повний робочий день позивачем суду не надано.
У разі відмови роботодавця надати його працівнику довідку, яка підтверджує пільгових характер роботи, така особа має можливість скористатись своїм правом на судовий захист у іншому процесі (цивільному), пред`явивши позов до Товариства щодо видачі відповідної довідки.
Верховний суд в постанові від 11.07.2019 року у справі № 336/3067/17 дійшов висновку, що для призначення пенсії за віком на пільгових умовах необхідно підтвердити пільговий характер умов праці, уточнюючою довідкою підприємства, саме про зайнятість в шкідливих та важких умовах праці повний робочий день.
За ч. 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Суд не бере до уваги посилання позивача, як на підставу зарахування спірних періодів роботи до пільгового стажу, на п.п. 2.2, 2.4 Інструкції № 58 та  рішення суду від 28.01.2021 року у справі № 200/12083/20-а, оскільки пільговий стаж не підтверджується записами у трудовій книжці.
Крім того, в рішенні від 28.01.2021 року у справі № 200/12083/20-а судом встановлено, що записи у трудовій книжці позивача виконані належними посадовими особами, засвідчені їх підписом, та скріплені печаткою. Кількість загального та пільгового стажу сторонами в межах спірних правовідносин не оспорюється (а.с. 10-11).
Таким чином, в рішенні від 28.01.2020 року у справі № 200/12083/20-а суд не встановлював належність оформлення записів у трудовій книжці позивача щодо можливості віднесення періодів роботи до пільгового стажу, суд лише визначив, що записи у трудовій книжці виконані належними посадовими особами, засвідчені їх підписом, та скріплені печаткою, як це передбачено п.п. 2.2, 2.4 Інструкції № 58.
Згідно постанови КМУ № 36 від 16.01.2003 року, чинній на час роботи позивача, до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відноситься посада за кодом 1.1а машиністи насосних установок, зайняті на дренажних роботах.
За постановою КМУ від 24.06.2016 року № 461, чинній на час роботи позивача, до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відноситься посада машиністи насосних установок, зайняті на дренажних роботах.
Суд зазначає, що записи у трудовій книжці позивача не містять посилання на яких роботах працювала позивач у спірний період.
Крім того, позивачем до матеріалів справи не надано довідки, які б підтверджували пільговий характер її роботи у ДП «ВК «Краснолиманська» у період з 26.11.2003 року по 31.07.2019 року.
В спірному рішенні про відмову в призначенні пенсії за віком № 6708 від 28.04.2020 року відповідач зазначив, що у разі надання протягом трьох місяців додаткових доказів, а саме пільгових довідок та наказів про проведення атестації, то днем звернення буде вважати день прийняття заяви.
Отже, відповідач правомірно відмовив у зарахуванні позивачу до пільгового стажу період роботи з 26.11.2003 року по 31.07.2019 року на ДП «ВК «Краснолиманська», оскільки позивачем не надано уточнюючої довідки про характер виконуваної роботи, доказів щодо віднесення посад, на яких працював позивач до Списків посад, які дають право на пенсію за віком на пільгових умовах, а відомості про роботу позивача у період його роботи на відповідних підприємствах, зазначені у його трудовій книжці, не підтверджують факт його роботи повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці та на сам перед віднесення цих посад до Списків посад, які дають право на пенсію за віком на пільгових умовах. При цьому, позивач не позбавлений права звернутись до відповідача, надавши такі документи.
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (Заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
На підставі викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про відмову у задоволені позову.
Отже,  спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.
Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                      П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 5 січня 2022 року у справі № 200/6688/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії  - залишити без змін.
Повний текст постанови складений 17 січня 2023 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                                             І.В. Геращенко
Судді:                                                                                       А.В. Гайдар
                                                                                                  Е.Г. Казначеєв