ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1321/23 Справа № 219/6140/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Конопленко О.С. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста  О. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2023 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді                      Корчистої О.І.
суддів:                            Агєєва О.В., Кішкіної І.В.,
за участю секретаря                     Шумило І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №219/6140/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування,
за апеляційною скаргою Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області,
на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 грудня 2021 року, 
встановив:

У червні 2021 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Марченко С.Д., звернулась до суду з позовом до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування.
В обґрунтування позовних вимог вказувала, що ОСОБА_1 08 вересня 2020 року звернулася до відповідача із заявою про виплату недоотриманої суми пенсії своєї матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Першої бахмутської державної нотаріальної контори 08 вересня 2020 року, спадщина складається з грошової суми недоотриманої пенсії спадкодавця ОСОБА_2 на підставі довідки відповідача в розмірі 77 152,68 гривень. 
25 березня 2021 року ОСОБА_1 через поштове відділення отримала частково суму недоотриманої пенсії в сумі 49 537,69 гривень, при цьому, на запит представника позивача відповідач повідомив, що пенсію було виплачено за три роки до дня звернення за період з 07 вересня 2017року по 31 жовтня 2019 року. 
Не погоджуючись з наведеним ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача на ї користь в порядку спадкування суму недоотриманої пенсії в розмірі 27 614,99 гривень.
Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 грудня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 суму недоотриманої пенсії, яка належала спадкодавцю ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не була нею отримана за життя, в сумі 27 614,99 гривень. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь держави судовий збір в сумі 908 гривень.
В апеляційній скарзі Головне Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 грудня 2021 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги, що позивачу було виплачено суму недоотриманої пенсії відповідно до вимог ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якою передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Отже для нарахування та виплати позивачу недоотриманої пенсії спадкодавця в сумі 27 614,31 гривень немає законних підстав. 
В судове засідання апеляційного суду сторони не з`явились, повідомлялись про час та місце розгляду справи. 
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення за наступних підстав.
Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 20 травня 2005 року, свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 03 червня 1972 року, свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 від 23 квітня 1991 року, свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 25 лютого 2003 року. (а.с. 14-17)
ІНФОРМАЦІЯ_1 Гаврилова ОСОБА_3 померла, про що 19 листопада 2019 року Бахмутським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області зроблено відповідний актовий запис № 2294 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_5 . (а.с. 13)
Після смерті ОСОБА_2 , яка була матір`ю ОСОБА_1 , відкрилась спадщина у вигляді недоотриманої пенсії, яку вона отримувала, перебуваючи на обліку в Бахмутсько-Лиманському об`єднаному управління Пенсійного фонду Донецької області.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 була частково виплачена сума недоотриманої пенсії її покійної матері в розмірі 49 537,69 гривень (за період з 07 вересня 2017 року по 31 жовтня 2019 року), що підтверджується відповіддю голови комісії з припинення Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області за вих. № 0574-02-8/17375 від 24 травня 2021 року. (а.с. 19-20)
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.  
Згідно ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
У ч. 3 ст. 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За змістом частини 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно  з ч.  1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач успадкувала належні спадкодавцю суми пенсії у відповідності до положень статті 1227 ЦК України у тому розмірі, в якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті. Утримуючи належне позивачеві спадкове майно у вигляді суми недоотриманої пенсійної виплати у сумі 27 614,99 гривень, нарахованої пенсіонерці ОСОБА_2 і не виплаченій їй за життя, право власності на яку в порядку спадкування перейшло до позивача, відповідач порушує право власності позивача на вказане майно, яке підлягає судовому захисту способом примусового виконання обов`язку в натурі, тобто стягненню її на користь позивача. 
Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам матеріального та процесуального закону, а також наявним в матеріалах справи письмовим доказам та встановленим обставинам.
Відповідно до положень ст. 1216, 1217, 1218, ч. 1-2 ст. 1220 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи.
Згідно положень ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Зазначена стаття регулює питання спадкування сум соціальних виплат, право на одержання яких виникло у спадкодавця за життя, але не було ним реалізоване. За своєю правовою природою право на одержання заробітної плати, пенсії та інших подібних виплат є суворо особистим, оскільки виникає у чітко визначеної особи і має на меті саме її матеріальне забезпечення. Тому зі смертю одержувача цих коштів правовідносини щодо їх сплати, безумовно, припиняються. Таким чином, у даній статті визначається подальша доля тільки тих платежів, право на які виникло за життя спадкодавця.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі - Закон).
Статтею 52 Закону передбачено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.
Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.
У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Зміст ч. 3 ст. 52 Закону також узгоджується зі змістом ст. 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Також зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Положення ч. 2, 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера.
Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 06 липня 2020 року по справі № 750/8819/19, від 23 вересня 2020 року по справі № 428/6685/19.
Постановою Кабінету Міністрів України від 09 жовтня 2020 року № 925 «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України», яка набрала чинності 14 жовтня 2020 року, реорганізовано деякі територіальні органи Пенсійного фонду України в Донецькій області шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яке є правонаступником усіх прав та обов`язків реорганізованих управлінь.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 було виплачено суму недоотриманої пенсії в повному обсязі спростовуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а саме Свідоцтвом про право на спадщину за законом № 2-1056, посвідченого 08 вересня 2020 року державним нотаріусом Першої бахмутської державної нотаріальної контори Ленченко Т.О.. Спадкоємцем у цьому свідоцтві майна ОСОБА_2 , 1930 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її дочка ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видано свідоцтва, складається з грошової суми недоотриманої пенсії у сумі 77 152,68 гривень, наявність якої підтверджено довідкою Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 25 листопада 2019 року за № 29050/05. (а.с. 21)
Вказане свідоцтво про право на спадщину за законом недійсним не визнано, тому доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до помилкового судового рішення. Ніяких нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків та рішення суду апеляційної інстанції не надано.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права, підстави для його скасування відсутні.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону і підстави для його зміни або скасування відсутні.
Відповідно до п.п «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.
Керуючись ст.  374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.
Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 грудня 2021 року без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:             

Повний текст постанови складено 11 січня 2023 року.

Головуючий О.І. Корчиста