УХВАЛА

13 березня 2023 року 
м. Київ

справа №480/9803/21
адміністративне провадження № К/990/3989/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,
суддів: Єресько Л.О., Соколова В.М., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Сумської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , звернулась до Сумського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Сумської обласної прокуратури, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати наказ керівника Сумської обласної прокуратури №325к від 05 серпня 2021 року про звільнення позивача з посади начальника Тростянецького відділу Охтирської місцевої прокуратури з 25серпня 2021 року;
- поновити позивача на посаді начальника Тростянецького відділу Охтирської місцевої прокуратури Сумської області або на посаді, що є рівнозначною посаді начальника Тростянецького відділу Охтирської місцевої прокуратури, у Сумській обласній прокуратурі з 25 серпня 2021 року;
- стягнути з Сумської обласної прокуратури на користь позивача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 25 серпня 2021 року до моменту фактичного поновлення Позивача на роботі.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року по справі №480/9803/21 залишено без змін.
05 лютого 2023 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу.
09 лютого 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, та надано строк для усунення недоліків шляхом подання заяви із зазначенням інших поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження, до якої надати належні та допустимі докази, що підтверджують ці обставини та касаційної скарги у новій редакції із зазначенням підстав на касаційне оскарження..
ОСОБА_1 подано заяву про усунення недоліків та касаційної скарги у новій редакції. 
Обґрунтовуючи поновлення строку скаржниця зазначає, що первинно касаційну скаргу подано у строк визначений законом. Ухвалами Верховного Суду від 07 грудня 2022 року, від 12 січня 2023 року касаційні скарги було повернуто, однак повернення касаційної скарги не позбавляє скаржника повторного звернення до суду.
Разом з тим повторно подані касаційні скарги не просто подавались, а вживались заходи щодо усунення недоліків касаційних скарг, що слугували підставою для їх повернення. Окрім цього поважною причиною пропуску строку є введення воєнного стану, тривалі повітряні тривоги та відсутність електроенергії в Сумській області. 
Відповідно до пункту 6 частини п`ятої    статті 44 КАС України       учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.
Отже, учасники справи, мають право оскаржити судові рішення у встановлений Кодексом строк та у передбаченому процесуальним законом порядку.       КАС України    передбачає можливість поновлення пропущеного строку лише у разі його пропуску з поважних причин.
Установлення процесуальних строків процесуальним законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених   КАС   України      процесуальних обов`язків.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги.
Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.
Cуд зазначає, що невиконання позивачкою вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та як наслідок, повернення заявнику касаційної скарги, не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його касаційного оскарження, а відтак не свідчить про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.
Слід зазначити, що право на касаційний перегляд судових рішень кореспондується з обов`язком дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.
У контексті наведеного, зважаючи на приписи вказаних правових норм законодавства, невиконання відповідачем вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та як наслідок, повернення заявнику касаційної скарги не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його касаційного оскарження, а відтак не свідчать про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.
Формальне посилання на введення в Україні воєнного стану, тривалі повітряні тривоги та відсутність електроенергії, не свідчить про наявність об`єктивних перешкод своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом.
Ураховуючи зазначене, зважаючи на те, що з моменту прийняття оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції до моменту подання повторної касаційної скарги пройшло понад трьох місяців, доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження є необґрунтованими та не можуть бути визнані судом поважною причиною пропуску строку, встановленого   КАС України.
Відповідно до пункту 4 частини першої    статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.
З огляду на викладене, зважаючи на те, що наведені скаржником підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані судом неповажними, наявні підстави для відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтями 248, 329, 333 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Визнати неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку на касаційне оскарження на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2022 року.
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Сумської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя доповідач:                                                                                          А.Г. Загороднюк

Судді:                                                                                                              Л.О. Єресько

                                                                                                              В.М. Соколов