ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/8173/22                                                                  Головуючий у 1 інстанції: Кузьменко В.А.
                                                                           Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  03 лютого 2023 року                                                                                        м. Київ
  Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача                                            Вівдиченко Т.Р.
Суддів                                                      Аліменка В.О.
                                                               Кузьмишиної О.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Військової частини НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 на додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 жовтня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 жовтня 2022 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано мобілізаційне розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо організації та проведення 03 березня 2022 року мобілізації ОСОБА_1 . Скасовано пункт 2.88 наказу військової частини НОМЕР_1 від 03 березня 2022 року №8 про призначення солдата запасу ОСОБА_1 стрільцем 3 відділення 2 взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2.          Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 видати наказ по стройовій частині, яким виключити солдата запасу ОСОБА_1 із списків особовою складу військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3, з дня набрання рішенням суду законної сили. Відмовлено в іншій частині адміністративного позову. Стягнуто на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 900,00 грн. з яких: 992,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 та 907,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 .
06 жовтня 2022 року до Окружного адміністративного суду міста Києва від представника ОСОБА_1 - Романченко Олексія Михайловича надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути на користь ОСОБА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 та Військової частини НОМЕР_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000,00 гривень, по 10000,00 гривень з кожного відповідача.
Додатковим рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 жовтня 2022 року задоволено заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення. Ухвалено додаткове рішення, яким стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн. з яких: 10 000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 та 10 000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 .
Не погодившись з додатковим рішенням суду, відповідачі - Військова частина НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулися з апеляційними скаргами, в яких просять скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні  заяви про ухвалення додаткового рішення відмовити,  посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
27 грудня 2022 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача - ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.
Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційні скарги подані на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково, з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 31 березня 2020 року у справі № 140/2131/19 зазначив наступне: «...Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи».
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження здійснення витрат на професійну правничу допомогу заявником надано:
1) копію Договору про надання правничої (правової) допомоги від 21 травня 2022 року №08/05-2022;
2) копію Додаткової угоди від 27 травня 2022 року №1 до Договору про надання правничої (правової) допомоги від 21 травня 2022 року №08/05-2022;
3) копію ордера на надання правничої (правової) допомоги від 05 жовтня 2022 року серії АХ №1095941;
4) копію акту виконаних робіт від 04 жовтня 2022 року №1.
Задовольняючи заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що представник позивача документально підтвердив витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн., а тому, судом задоволено заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення та присуджено на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн. з яких: 10 000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 та 10 000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 .
Водночас, апелянти зазначають, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
В свою чергу, у відзиві на апеляційну скаргу позивач посилається на те, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, натомість, відповідачем не заявлено суду клопотання про їх зменшення ні у відзиві, ні в іншому процесуальному документі.
Також, позивач зазначає, що розмір винагороди за надання правової допомоги, визначений у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.
З даного приводу, слід зазначити наступне.
В силу вимог ч. 5   ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постановах від 29 листопада 2021 року у справі № 420/13285/20, від 14 липня 2021 року у справі № 808/1849/18 вказав наступне: «…Відповідно до конкретної та послідовної практики Верховного Суду, визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу   суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо».
Аналогічні правила застосовуються у постановах Верховного Суду від 09 березня 2021 року у справі №200/10535/19-а, від 18 березня 2021 року у справі №520/4012/19, від 23 квітня 2021 року у справі №521/15516/19, від 14 червня 2021 року у справі №826/13244/16.
Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Такі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції, зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно   статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 01 вересня 2022 року у справі № 640/16093/21 зазначив, що суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим,   суд   з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову,   може обмежити такий розмір   з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Крім того, Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 01 лютого 2023 року у справі № 560/12697/21 дійшов до висновку про те, що «…розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. 
Проте, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. 
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг».
Колегія суддів, визначаючи співмірність заявлених до відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, враховує, що: дана справа є справою незначної складності, яка не потребує значного часу на опрацювання нормативно-правових актів; справа містить незначний обсяг обставин, які відносяться до предмета доказування; позовна заява є необ`ємною; справа розглядалася судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; судові засідання не проводились.
Крім того, колегія суддів враховує, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинно відбуватися з Військової частини НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1, які під час воєнного стану, введеного в Україні у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, здійснюють заходи та беруть участь, в тому числі, в межах виділених їм фінансових ресурсів, у забезпеченні оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України.
Таким чином, враховуючи викладене у сукупності, зважаючи на предмет позову, фактичний об`єм виконаної роботи, колегія суддів вважає розумно обґрунтованими, справедливими та співмірними заявлені витрати на професійну правничу допомогу у суді першої  інстанції, які підлягають компенсації позивачу у розмірі 10   000,00 грн., з яких: 5 000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 та 5 000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 .
Водночас, доводи апелянтів щодо пропуску позивачем процесуальних строків звернення до суду є безпідставними, оскільки, дане питання не є предметом судового дослідження при вирішенні питання відшкодування судових витрат.
Враховуючи вищезазначене, додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 жовтня 2022 року слід скасувати та прийняти нове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково. Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. з яких: 5 000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 та 5 000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
При цьому, доводи викладені в апеляційних скаргах частково спростовують висновки суду першої інстанції та знайшли своє належне підтвердження в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому, оскаржуване додаткове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги Військової частини НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.
Додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 жовтня 2022 року скасувати та прийняти нове рішення.
Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.
Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10  000 (десять тисяч) грн. 00 коп., з яких: 5  000 (п`ять тисяч)  грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 та 5  000 (п`ять тисяч)  грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 .
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

   Суддя-доповідач                                                                         Вівдиченко Т.Р.
          
   Судді                                                                                            Аліменко В.О.
                                                                                                  
                                                                                                         Кузьмишина О.М.