ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

20 березня 2023 року	  м. Одеса	Справа № 916/2001/22	
Південно-західний  апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді: Ярош А.І.,
Суддів: Діброви Г.І., Принцевської Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "САУСПАЛЬМ" 
на рішення Господарського суду Одеської області від 24.10.2022 року, суддя в І інстанції  С.Ф. Гут,  повний текст якого складено 31.10.2022 в м. Одесі 
у справі: №916/2001/22
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ" 
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "САУСПАЛЬМ" 
про стягнення 167 138,79 грн

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ОДЕСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "САУСПАЛЬМ", в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача  167 138,79 грн заборгованості за спожиту у січні-червні 2022 електричну енергію, поставлену в межах договору №06-1516-ПВЦ від 21.06.2019 про постачання електричної енергії споживачу.
Позовна заява обгрунтована фактом неналежного виконання відповідачем зобов`язань з частини оплати за договором про постачання електричної енергії №06-1516-ПВЦ від 21.06.2019.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 24.10.2022 у справі №916/2001/22 позов задоволено;    стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "САУСПАЛЬМ" на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "ОДЕСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ" 167 138,79 грн заборгованості, а також 2507,08 грн витрат по сплаті судового збору.
Місцевий господарський суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах даної справи докази встановлюють факт неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за умовами договору про постачання електричної енергії №06-1516-ПВЦ від 21.06.2019, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення заборгованості у розмірі 167 138,79 грн є обгрунтованими, підтвердженими відповідними доказами і підлягають задоволенню судом.
Щодо доводів відповідача про виникнення форс-мажорних обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не дотримана процедура повідомлення про початок дії щодо нього форс-мажорних обставин, що позбавляє його права посилатися на форс-мажор, як на підставу, що звільняє від відповідальності за договором.
14.11.2022 до Південно-західного апеляційного господарського суду від ТОВ "САУСПАЛЬМ" надійшла апеляційна скарга, в якій скаржник просить зазначене рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції в всупереч норм матеріального та процесуального права, не взято до уваги, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, що стало підставою для введення воєнного стану, Торгово-промисловою палатою України листом (довідкою) №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), тому, як зазначає скаржник, у зв`язку з їх виникненням, термін виконання зобов`язань сторін за договором може просто переноситись (продовжуватися) на строк, протягом якого діють такі обставини та їх наслідки.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.01.2023 у справі у справі №916/2001/22 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "САУСПАЛЬМ" на рішення Господарського суду Одеської області від 24.10.2022. Розгляд даної апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
01.02.2023 до суду апеляційної інстанції від Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ" надійшов відзив, в якому останнє вважає апеляційну скаргу безпідставною, а рішення законним, обгрунтованим та таким, що прийняте при повному з`ясуванні всіх обставин справи та дослідженні доказів.
Зокрема, позивач звертає увагу суду на те, що наявність форс-мажорних обставин може бути підставою лише для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, проте, не звільняє відповідача від виконання зобов`язань щодо повної та своєчасної оплати вартості використаної електричної енергії в порядку та строки, визначені умовами укладеного між сторонами договору. Також позивач зазначає, що Товариством з обмеженою відповідальністю "САУСПАЛЬМ" всупереч п.12.4 укладеного договору не було повідомлено про форс-мажорні обставини протягом 14 днів з дня їх виникнення, з наданням підтверджуючого документу. Додатково позивач вказує, що відповідачем також не надано належних доказів того, як саме введення воєнного стану на території України стало причиною неможливості проведення споживачем своєчасного розрахунку за поставлену електричну енергію.
Дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Статтею 269 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 21.06.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОДЕСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ" (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "САУСПАЛЬМ"  (Споживач) укладено договір про постачання електричної енергії споживачу №06-1516-ПВЦ (Договір), відповідно до пункту 1.1 якого цей договір про постачання електричної енергії споживачу є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції Споживачу постачальником електричної енергії (Постачальник) та укладається сторонами, з урахуванням статей 633, 634, 641,642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання Споживача до умов цього Договору.
Цей договір є публічним Договором приєднання, якщо укладений шляхом приєднання Споживача до розробленого Постачальником Договору, що розміщений на його сайті та на умовах комерційної пропозиції, що опублікована на сайті Постачальника (публічна комерційна пропозиція).
За умовами пункту 2.1 Договору за цим Договором Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.
Згідно з пунктом 3.1 Договору початком постачання електричної енергії є дата, зазначена в заяві-приєднанні, яка є Додатком № 1 до цього Договору.
Відповідно до пункту 5.1 Договору Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціні електричної енергії, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього Договору. 
Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць (пункт 5.5 Договору).
Пунктом 5.7 Договору передбачено, що оплата рахунка Постачальника за цим Договором має бути здійснена Споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання його Споживачем, або протягом 5 (п`яти) днів від дати, зазначеної в комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформлено споживачем. 
За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену цим Договором та законодавством України (пункт 9.1 Договору).
За умовами пункту 11.1 Договору спори та розбіжності, що можуть виникнути при виконанні умов цього Договору, у разі якщо вони не будуть узгоджені шляхом переговорів між сторонами або можуть бути вирішені шляхом звернення Споживача до Інформаційно-консультаційного центру по роботі із споживачами електричної енергії, що створюється Постачальником згідно з Положенням про Інформаційно-консультаційний центр по роботі із споживачами електричної енергії, затвердженим постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 12.03.2009 №299, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06.04.2009 за №308/16324 (із змінами).
Під час вирішення спорів сторони мають керуватися порядком врегулювання спорів, встановленими ПРРЕЕ та Положенням про ІКЦ.
У разі недосягнення між Сторонами згоди шляхом проведення переговорів або у разі незгоди Споживача із рішенням ІКЦ чи неотримання ним у встановлені ПРРЕЕ та Положення про ІКЦ строки відповіді Споживач має право звернутись із заявою про вирішення спору до Регулятора чи його територіального підрозділу та/або до енергетичного омбудсмена, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері нагляду (контролю) в галузі електроенергетики (або забезпечує формування та реалізує державну політику електроенергетичному комплексі), Антимонопольного комітету України (пункт 11.2 Договору).
Сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за цим Договором, якщо це невиконання є наслідком непереборної сили (форс-мажорних обставин) (пункт 12.1 Договору).
Під форс-мажорними обставинами розуміються надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами цього Договору (пункт 12.2 Договору).
Строк виконання зобов`язань за цим Договором відкладається на строк дії форс-мажорних обставин (пункт 12.3 Договору).
Сторони зобов`язані негайно повідомити про форс-мажорні обставини та протягом чотирнадцяти днів з дня їх виникнення надати підтверджуючі документи щодо їх настання відповідно до законодавства (пункт 12.4 Договору).
Виникнення форс-мажорних обставин не є підставою для відмови від сплати Постачальнику за електричну енергію, яка була надана до їх виникнення (пункт 12.5 Договору).
Цей Договір укладається на строк, визначений в комерційній пропозиції, яку обрав Споживач, та набирає чинності з моменту погодження (акцептування) Споживачем заяви-приєднання, яка є додатком 1 до цього Договору, та/або сплатою рахунку (квитанції) Постачальником (пункт 13.1 Договору).
21.06.2019 Товариством з обмеженою відповідальністю "САУСПАЛЬМ" як Споживачем підписано заяву-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу, відповідно до якої датою постачання визначено 21.06.2019, вид об`єкта – комплекс будівель дорожнього сервісу, адреса об`єкта та ЕІС-коди точки комерційного обліку – Біляївський р-н, с. Нерубайське, шлях Одеса-Київ, 15 км, 62Z139351135040G.
Відповідно до пункту 4 обраної Товариством з обмеженою відповідальністю "САУСПАЛЬМ" як Споживачем комерційної пропозиції ПВЦ-Попередня оплата/Б по закінченню розрахункового періоду (місяця) Постачальник здійснює остаточний розрахунок (перерахунок) за фактичним обсягом споживання електричної енергії та надає Клієнту рахунок на оплату за фактично спожиту електричну енергію у розрахунковому періоді не пізніше 20 календарного дня з дати завершення розрахункового періоду. Клієнт здійснює оплату протягом 5 робочих днів від дати отримання рахунку, грошовими коштами на рахунок ТОВ “ООЕК”. У випадку припинення (або розірвання) договору, у т.ч. дострокового, Клієнт зобов`язаний оплатити Постачальнику додатковий рахунок за результатами минулих розрахункових періодів, в якому Постачальником буде враховано відхилення прогнозованих від фактичних значень щодо ціни та обсягів споживання. Клієнт здійснює оплату протягом 5 робочих днів від дати отримання даного рахунку. Датою отримання платіжного документу (рахунку) вважається: дата його вручення споживачу; дата його отримання від кур`єра; відмітка про реєстрацію вхідної кореспонденції; дата його відкриття в особовому кабінеті на офіційному веб-сайті Постачальника; дата отримання електронною поштою, факсимільним зв`язком тощо) чи в інший спосіб з використанням інформаційних технологій у системі електронного документообігу у порядку, передбаченому Договором та комерційною пропозицією; третій календарний день з дати його отримання поштовим відділенням зв`язку, на території обслуговування якого розташований об`єкт споживача (у разі направлення засобами поштового зв`язку рекомендованим або цінним листом).
Відповідно до пункту 11 обраної Товариством з обмеженою відповідальністю "САУСПАЛЬМ" як Споживачем комерційної пропозиції ПВЦ-Попередня оплата/Б термін дії дійсної комерційної пропозиції: з 01.08.2021 до 30.09.2021; з 01.10.2021 до 31.12.2021 Комерційна пропозиція вважається продовженою на кожний наступний квартал, якщо не пізніше, ніж за 20 днів до кінця кварталу Постачальник не повідомив Клієнта про внесення змін до комерційної пропозиції та/або викладення її в новій редакції.
Згідно з пунктом 12 обраної Товариством з обмеженою відповідальністю "САУСПАЛЬМ" як Споживачем комерційної пропозиції ПВЦ-Попередня оплата/Б договір набирає чинності з дати підписання Клієнтом заяви–приєднання до договору і укладається на строк до “ 31” грудня 2021 р., а в частині розрахунків (в т.ч. повної оплати заборгованості, включаючи нарахування пені та штрафні санкції) договір діє до повного їх виконання. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за 21 (двадцять один) день до закінчення терміну дії Договору жодною із Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов, але в ніякому разі не більше ніж на термін дії Договору Клієнта з Оператором системи про надання послуг розподілу (передачі) електричної енергії.
Договір, заяву-приєднання та комерційну пропозицію підписано повноважними представниками сторін та скріплено печатками контрагентів. 
04.02.2022  Товариством з обмеженою відповідальністю "ОДЕСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ" виставлено Товариству з обмеженою відповідальністю "САУСПАЛЬМ" рахунок №06-1516-ПВЦ/1, за яким останнім за ЕІС-кодом 62Z139351135040G спожито у січні 2022 р. 17512 кВт*год загальною вартістю               69 718,21 грн з ПДВ.
04.03.2022 Товариством з обмеженою відповідальністю "ОДЕСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ" виставлено Товариству з обмеженою відповідальністю "САУСПАЛЬМ" рахунок № 06-1516-ПВЦ/1, за яким останнім за ЕІС-кодом 62Z139351135040G спожито у лютому 2022 р. 18122 кВт*год загальною вартістю           55 575,97 грн з ПДВ.
04.04.2022 Товариством з обмеженою відповідальністю "ОДЕСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ" виставлено Товариству з обмеженою відповідальністю "САУСПАЛЬМ" рахунок № 06-1516-ПВЦ/1, за яким останнім за ЕІС-кодом 62Z139351135040G спожито у березні 2022 р. 1569 кВт*год загальною вартістю 5157,91 грн з ПДВ.
04.05.2022 Товариством з обмеженою відповідальністю "ОДЕСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ" виставлено Товариству з обмеженою відповідальністю "САУСПАЛЬМ" рахунок №06-1516-ПВЦ/1, за яким останнім за ЕІС-кодом 62Z139351135040G спожито у квітні 2022 9343 кВт*год загальною вартістю                     30 889,52 грн з ПДВ.
06.06.2022 Товариством з обмеженою відповідальністю "ОДЕСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ" виставлено Товариству з обмеженою відповідальністю "САУСПАЛЬМ" рахунок №06-1516-ПВЦ/1, за яким останнім за ЕІС-кодом 62Z139351135040G спожито у травні 2022 1137 кВт*год загальною вартістю           3779,03 грн з ПДВ.
05.07.2022 Товариством з обмеженою відповідальністю "ОДЕСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ" виставлено Товариству з обмеженою відповідальністю "САУСПАЛЬМ" рахунок № 06-1516-ПВЦ/1, за яким останнім за ЕІС-кодом 62Z139351135040G спожито у червні 2022 р. 606 кВт*год загальною вартістю 2018,15 грн з ПДВ.
21.07.2022 р. вищеперелічені рахунки Товариством з обмеженою відповідальністю "ОДЕСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ" надіслано Товариству з обмеженою відповідальністю "САУСПАЛЬМ".
Відповідно до трекінгу з сайту АТ “УКРПОШТА”, Товариством з обмеженою відповідальністю "САУСПАЛЬМ"  було отримало отримано вказані рахунки 29.07.2022 за поштовим повідомленням №6760206538321. Останнім даний факт не заперечується.
АТ “ДТЕК Одеські Електромережі” підтверджено факт споживання Товариством з обмеженою відповідальністю "САУСПАЛЬМ" електричної енергії, а саме у січні 2022 -       17512 кВт*год, у лютому 2022 - 18122 кВт*год, у березні 2022 - 1569 кВт*год, у квітні 2022 - 9343 кВт*год, у травні 2022 - 1137 кВт*год та у червні 2022 - 606 кВт*год.
Також в матеріалах справи наявні листи Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ" адресовані Товариству з обмеженою відповідальністю "САУСПАЛЬМ", зокрема:
-лист попередження №590/073-02-263 від 19.04.2022 про можливе розірвання договору, в якому зазначено, що у разі несплати суми заборгованості протягом п`яти календарних днів від дати отримання цього попередження, Товариство з обмеженою відповідальністю "ОДЕСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ" буде вимушене розірвати договір достроково та звернутися до суду з метою примусового стягнення заборгованості (вказаний лист було отримано останнім 30.05.2022, що підтверджується трекінгом з сайту АТ “УКРПОШТА”) (а.с. 63-64).
-лист №590/073-02-284 від 10.05.2022, в якому зазначено, що у зв`язку з наявною заборгованістю за фактично спожиту електричну енергію за Договором №06-1516 - ПВЦ ТОВ «САУСПАЛЬМ» Біляївською дільницею Роздільнянського підрозділу ТОВ «ООЕК» 19.04.2022р. було надіслано поштою попередження про припинення постачання електричної енергії. Датою отримання попередження є 29.04.2022 , тобто третій календарний день від дати отримання поштовим відділенням зв?язку рекомендованого листа (п.7.5 ПРРЕЕ). На теперішній час Товариство з обмеженою відповідальністю "САУСПАЛЬМ" передано до оператора системи розподілу щодо відключення електроживлення на 16.05.2022.
-повідомлення про дострокове розірвання договору №590/073-02-286 від 12.05.2022, в якому, керуючись ст. 651 ЦК України, п. 5.2.1. ПРРЕЕ та умовами укладеного між Сторонами Договору, враховуючи факт невиконання Споживачем договірних зобов?язань в частині оплати вартості спожитої електричної енергії, ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» повідомляє про розірвання Договору про постачання електричної енергії споживачу №06-1516-ШВЦ від 21.06.2019 р. з 07.06.2022 року.
Вказані обставини і стали підставою для звернення позивача до господарського суду з даним позовом.
Згідно з нормами ст. 11 ЦК України  цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.  Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. ст. 625, 628, 629 ЦК України  договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України, ч. 1 ст. 173 ГК України).
Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 180 ГК України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості.
Господарський договір укладається в порядку, встановленому ЦК України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ст. 181 ГК України).
За визначенням ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
Поставка товарів без укладення договору поставки може здійснюватися лише у випадках і порядку, передбачених законом (ч. 5 ст. 265 ГК України).
Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Зазначене кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 ЦК України.
Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.
Відповідно до   ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).
Пунктом 4.21 Правил роздрібного ринку електричної енергії встановлено, що оплата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію має здійснюватись згідно зі строками, встановленими договором та сформованим відповідним учасником роздрібного ринку платіжним документом. Зазначені строки не можуть бути меншими за 5 днів з дня надання платіжного документа споживачу.
Відповідно до пункту 5.2.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії електропостачальник має право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію відповідно до укладених договорів.
Згідно із пунктом 5.5.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.
Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, відповідно до умов Договору про постачання електричної енергії №06-1516-ПВЦ від 21.06.2019 Товариством з обмеженою відповідальністю "ОДЕСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ" виставлено Товариству з обмеженою відповідальністю "САУСПАЛЬМ" рахунок №06-1516-ПВЦ/1 від 04.02.2022, за яким останнім спожито у січні 2022 17512 кВт*год загальною вартістю 69 718,21 грн з ПДВ, рахунок №06-1516-ПВЦ/1 від 04.03.2022, за яким спожито у лютому 2022 18122 кВт*год загальною вартістю 55 575,97 грн з ПДВ, рахунок №06-1516-ПВЦ/1 від 04.04.2022, за яким спожито у березні 2022 р. 1569 кВт*год загальною вартістю 5157,91 грн з ПДВ, рахунок №06-1516-ПВЦ/1 від 04.05.2022, за яким спожито у квітні 2022 9343 кВт*год загальною вартістю 30889,52 грн з ПДВ, рахунок №06-1516-ПВЦ/1 від 06.06.2022, за яким спожито у травні 2022 1137 кВт*год загальною вартістю 3779,03 грн з ПДВ, рахунок №06-1516-ПВЦ/1 від 05.07.2022, за яким спожито у червні 2022 606 кВт*год загальною вартістю 2018,15 грн з ПДВ.
Вказані рахунки були отримані відповідачем та не заперечується останнім.
Як вірно зазначено судом першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "САУСПАЛЬМ" вартість отриманої електричної продукції не оплатило, не дивлячись на те, що з урахуванням приписів ч.1 ст.530 ЦК України та умов п.п.5.1,5.7 Договору, п.4 комерційної пропозиції ПВЦ-Попередня оплата/Б, строк виконання зобов`язань на суму 167138,79 грн настав, адже 29.07.2022 р. Відповідачем отримано надіслані Позивачем рахунки.
Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем складає 167138,79 грн Товариство з обмеженою відповідальністю "САУСПАЛЬМ" не надало до матеріалів справи доказів, які свідчили би про сплату ним заборгованості у вказаному розмірі або спростовували її (заборгованості) наявність.
Обставини щодо наявності у відповідача перед позивачем основної заборгованості за договором у розмірі 167138,79 грн належним чином доведені та підтверджені відповідними доказами, що відповідачем не спростовано.
Апеляційний господарський суд відзначає, що скаржник в апеляційній скарзі, яка за своїм змістом є аналогічною з поданим відповідачем відзивом на позовну заяву, фактично не заперечує проти заявлених вимог позивача про стягнення 167138,79 грн заборгованості за договором, а посилається лише на той факт, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом не взято до уваги, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, що стало підставою для введення воєнного стану, Торгово-промисловою палатою України листом (довідкою) №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), тому, як зазначає скаржник, у зв`язку з їх виникненням, термін виконання зобов`язань сторін за договором може просто переноситись (продовжуватися) на строк, протягом якого діють такі обставини та їх наслідки.
Колегія суддів не погоджується з вищезазначеним аргументом апелянта з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності (ч. 2 ст. 218 ГК України).
Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості.
Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести (п. 38 постанови Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №912/3323/20), а не лише таким, що викликає складнощі або є економічно невигідним.
Між обставинами непереборної сили та неможливістю належного виконання зобов`язання має бути причинно-наслідковий зв`язок. Тобто неможливість виконання зобов`язання має бути викликана саме обставиною непереборної сили, а не обставинами, ризик настання яких несе учасник правовідносин.
Верховний Суд у постанові від 31.08.2022 у cправі №910/15264/21 звернув увагу на те, що потрібно розрізняти вчасне повідомлення сторони про виникнення форс-мажорних обставин (яке сторона має зробити у передбачений договором строк) від звернення до ТПП за отриманням сертифікату, яке є можливим лише після порушення виконання зобов`язання. Через це сертифікат ТПП може бути отриманий значно пізніше за дату, коли сторона з`ясувала неможливість виконання договору через вплив форс-мажорних обставин.
Саме ж повідомлення про форс-мажор має бути направлено іншій стороні як найшвидше. Хоча й форс-мажорні обставини впливають, як правило, на одну сторону договору (виконавця), але вони мають негативні наслідки насамперед для іншої сторони договору, яка не отримує його належного виконання. Отже, своєчасне повідомлення іншої сторони про настання форс-мажорних обставин спрямоване на захист прав та інтересів іншої сторони договору, яка буде розуміти, що не отримає вчасно товар (роботи, послуги) та, можливо, зможе зменшити негативні наслідки форс-мажору.
Про те, що сторона позбавляється права посилатися на форс-мажорні обставини через несвоєчасне повідомлення, має бути прямо зазначено в договорі (подібний за змістом правовий висновок міститься у п. 5.63 постанови Верховного Суду від 22.06.2022 у справі №904/5328/21).
Водночас неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про форс-мажорні обставини позбавляє сторону, яка порушила цей обов`язок, права посилатися на ці обставини як на підставу звільнення від відповідальності, якщо це передбачено договором (втрата стороною права посилання на форс-мажор).
Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.
В будь-якому разі сторона зобов`язання, яка його не виконує, повинна довести, що в кожному окремому випадку саме ці конкретні обставини мали непереборний характер саме для цієї конкретної особи. І кожен такий випадок має оцінюватись судом незалежно від наявності засвідчених компетентним органом обставин непереборної сили.
Водночас, сторони умовами пп. 12.1.-12.5. договору №06-1516-ПВЦ  від 21.06.2019 погодили, що останні звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за цим Договором, якщо це невиконання є наслідком непереборної сили (форс-мажорних обставин). Під форс-мажорними обставинами розуміються надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами цього Договору. Строк виконання зобов`язань за цим Договором відкладається на строк дії форс-мажорних обставин. Сторони зобов`язані негайно повідомити про форс-мажорні обставини та протягом чотирнадцяти днів з дня їх виникнення надати підтверджуючі документи щодо їх настання відповідно до законодавства. Виникнення форс-мажорних обставин не є підставою для відмови від сплати Постачальнику за електричну енергію, яка була надана до їх виникнення.
Відповідач під час розгляду справи в суді першої інстанції доказів повідомлення позивача про настання форс-мажорних обставин в порядку п. 12.4. договору не надав, так само як не надав їх з апеляційною скаргою.
Відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 визнано форс-мажорною обставиною військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24.02.2022 року. Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними. Це означає, що війна є форс-мажором, тобто обставиною непереборної сили, яка звільняє від відповідальності у випадку несвоєчасного виконання зобов`язання, виконання якого настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно якого стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).
Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків, згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт та ситуації, що з ним пов`язані (включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, ембарго, діями іноземного ворога): загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибухи, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані положеннями відповідних рішень або актами державних органів влади, закриття морських проток, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також обставини, викликані винятковими погодними умовами чи стихійним лихом - епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха, тощо (ч. 2 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України").
Відповідно до ч. 1 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України", Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності.
Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Також згідно з положеннями ст. 218 Господарського кодексу України, у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.
Таким чином, в той час як форс-мажорні обставини унеможливлюють виконання договірного зобов`язання в цілому, істотна зміна обставин змінює рівновагу стосунків за договором, суттєво обтяжуючи виконання зобов`язання лише для однієї із сторін.
У постанові Верховного Суду від 30.11.2021 у справі № 913/785/17 визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.
Крім того, у постанові Верховного Суду від 25.01.2022 у справі №904/3886/21 визначено, що належним підтвердженням існування форс-мажорних обставин (доказом існування обставин непереборної сили, які звільняють сторону від відповідальності за невиконання умов договору) є відповідний сертифікат.
Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.
Суд зазначає, що воєнний стан на території України не означає, що відповідач не може здійснювати підприємницьку діяльність та набувати кошти. Більше того, держава на даний час заохочує розвиток підприємницької діяльності з метою позитивного впливу на економіку країни (зменшення податків, митних платежів тощо). Відповідач не надав доказів того, що всі працівники (чи їх частина), керівник підприємства, інші посадові особи мобілізовані та перебувають у складі Збройних Сил України, тимчасово не виконують професійні обов`язки у зв`язку з воєнними діями, все, або частина складу рухомого майна підприємства задіяні під час тих чи інших заходів, що б перешкоджало суб`єкту господарювання здійснювати підприємницьку діяльність під час введеного воєнного стану.
Крім того, відповідачем також не надано доказів щодо відсутньої можливості виконати зобов`язання за Договором №06-1516-ПВЦ від 21.06.2019 (докази наявності значної заборгованості у період воєнного стану, відомості щодо роботи або припинення діяльності в спірний період, тощо). 
У випадку неможливості відповідачем через введення воєнного стану в державі здійснювати підприємницьку діяльність, останній не був позбавлений можливості, узгодивши відповідну дію з позивачем, змінити умови договору щодо порядку та строків оплати, тощо. 
Враховуючи вищевикладене, судова колегія, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи учасників справи, дійшла висновку, що судом першої інстанції за результатами розгляду справи було прийнято законне та вмотивоване рішення, а скаржником в апеляційній скарзі вищенаведені висновки суду першої інстанції не спростовано.
Як зазначено у п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, №4241/03 від 28.10.2010).
Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).
Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду у цій справі є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачається; підстави для задоволенні апеляційної скарги - відсутні.
З огляду на те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає то в порядку ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія
П О С Т А Н О В И Л А:
          Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "САУСПАЛЬМ"   залишити без задоволення.
          Рішення Господарського суду Одеської області від 24.10.2022 у справі №916/2001/22 залишити без змін.
          Постанова в порядку статті 284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду є остаточною і не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених у п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

         
Головуючий  суддя:                                                  А.І. Ярош

Судді:                                                                           Г.І. Діброва

                                                                                                        Н.М. Принцевська