ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

21 лютого 2023 року                                                                                
м. Чернівці
справа № 718/2341/18

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого        Одинака О. О. 
суддів Кулянди М. І., Лисака І. Н.
секретар Паучек І. І.

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» , в інтересах якого діє ОСОБА_1 

відповідач ОСОБА_2 
апеляційна скарга Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 20 грудня 2022 року,
головуючий в суді першої інстанції суддя Масюк Л. О.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина
Короткий зміст заяви
У листопаді 2022 року  ОСОБА_2  звернулася до суду з заявою про  поворот виконання рішення.

Заява мотивована тим, що заочним рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 11 грудня 2018 року задоволено позов ПАТ «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та стягнуто з останньої на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 114872 гривень 61 копійки та судові витрати в розмірі 1762 гривень.
На виконання вказаного вище рішення було видано виконавчий лист № 718/2341/18 від 18 січня 2019 року, який було пред`явлено до Кіцманського РВ ДВС Головного ТУЮ у Чернівецькій області та відкрито виконавче провадження №58571263. 
В рамках виконавчого провадження № 58571263 було стягнуто з ОСОБА_2 на рахунок стягувача АТ КБ «ПриватБанк» 33 512 гривень 99 копійок.
Однак ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 30 листопада 2021 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення задоволено та заочне рішення від 11 грудня 2018 року скасовано.
21 лютого 2022 року рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області у задоволенні позову АТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено.
Проте питання про поворот виконання заочного рішення від 11 листопада 2018 року під час розгляду даної справи судом першої інстанції не вирішувалося.
Враховуючи наведене вище, просить заяву про поворот виконання рішення задовольнити та допустити поворот виконання заочного рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 11 грудня 2018 року шляхом стягнення з банку на користь ОСОБА_2 грошових коштів у сумі 33512 гривень 99 копійок.
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції        
Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 20 грудня 2022 року у заяву ОСОБА_2 про поворот виконання рішення задоволено.
Допущено поворот виконання заочного рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 11 грудня 2018 року, ухваленого в цивільній справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 в порядку повороту виконання рішення суду грошові кошти в сумі 33512 гривень 99 копійок.
Ухвала суду мотивована тим, що оскільки заочне рішення суду першої інстанції від 11 грудня 2018 року, на підставі якого було відкрито виконавче провадження та в ході якого з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Приватбанк» було стягнуто грошові кошти в сумі 33512 гривень 99 копійок, було скасовано та рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено, наявні правові підстави для задоволення заяви ОСОБА_2 про поворот виконання вказаного заочного рішення.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 про поворот виконання заочного рішення.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
АТ КБ «ПриватБанк» посилається на те, що суд першої інстанції постановив ухвалу з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Суд безпідставно стягнув з банку на користь заявниці кошти у розмірі 2 263 гривні 69 копійок, не звернувши увагу на те, що ця грошова сума була перерахована виконавцем на користь банку в рахунок повернення раніше сплаченого ним авансового внеску.
Окрім того, суд неправомірно стягнув з банку кошти у розмірі 1241 гривня 89 копійок та 219 гривень 15 копійок, які ОСОБА_2 були сплачені відповідно 6 липня 2021 року та 15 вересня 2021 року на виконання заочного рішення від 11 грудня 2018 року.
За цей період з виконавчої служби на рахунок банку надішли лише кошти в сумі 240 гривень 23 копійки.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Інші учасники справи відзив на апеляційну скаргу не подавали.
Мотивувальна частина
Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 11 грудня 2018 року задоволено позов ПАТ «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та стягнуто з останньої на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 114872 гривень 61 копійки та судові витрати в розмірі 1762 гривень.
Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 30 листопада 2021 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення від 11 грудня 2018 року скасовано (а.с.143).
Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 21 лютого 2022 року у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено (а.с.140-142).
З листа Кіцманського РВДВС у Чернівецькому районі Чернівецької області Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) №9420 від 16 червня 2022 року вбачається, що 14 березня 2019 року було відкрито виконавче провадження №58571263 про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в сумі 116634 гривень 31 копійки згідно виконавчого листа №718/2341/18 від 18 січня 2019 року, виданого Кіцманським районним судом Чернівецької області.
Згідно з листом стягувача АТ КБ «ПриватБанк» від 23 березня 2021 року боржником сплачено частково суму боргу на рахунок стягувача в сумі 85385 гривень 31 копійка.
15 листопада 2021 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №58571263 (а.с.144).
Відповідно до розрахунку стягнень по виконавчому провадженні №58571263 з боржника ОСОБА_2 було стягнуто та перераховано АТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти в сумі 33512 гривень 99 копійок (а.с.145-146).
Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови
Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржувана ухвала не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону.
Поворот виконання рішення – це процесуальна форма захисту прав боржника. Воно можливе лише після набрання судовим рішенням законної сили. Його суть зводиться до повернення стягувачем боржнику всього одержаного за скасованим рішенням.
У Рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року
№ 13-рп/2011 у справі за конституційним зверненням військової частини НОМЕР_1 щодо офіційного тлумачення положення пункту 28 частини першої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України у взаємозв`язку з положеннями пунктів 2, 8 частини третьої статті 129 року Конституції України вказано, що поворот виконання рішення – це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.
Відповідно до частини другої статті 444 ЦПК України, якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.
Поворот виконання рішення є цивільною процесуальною гарантією захисту майнових прав відповідача, яка полягає у поверненні позивачем (стягувачем) відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим рішенням.
До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем (частина шоста статті 444 ЦПК України).
Проаналізувавши встановлені обставини справи та надавши їм належну правову оцінку, суд першої інстанції, керуючись положеннями статті 444 ЦПК України, обгрунтовано виходив з того, що за наявності рішення суду, яким скасовано заочне рішення про задоволення позовних вимог ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення коштів, та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні вказаних вимог банку відмовлено, у суду є всі правові підстави для задоволення заяви про поворот виконання заочного рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 11 грудня 2018 року.
Однак колегія суддів не погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром коштів, які у такому випадку підлягають поверненню ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» ОСОБА_2 . 
Обгрунтованим є аргумент апеляційної скарги про те, що суд безпідставно стягнув з банку на користь заявниці кошти у розмірі 2 263 гривні 69 копійок, не звернувши увагу на те, що такі кошти були перераховані виконавцем на рахунок банку в рахунок повернення авансового внеску стягувача, а отже є коштами виконавчого провадження, які не підлягають поверненню боржнику в порядку повороту виконання рішення суду.
Статтею 42 Закону України «Про виконавче провадження»   визначено, що кошти виконавчого провадження складаються з виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому  статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; авансового внеску стягувача; стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.
Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.
Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.
Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.
За змістом частини другої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» постанови приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду у порядку, передбаченому законом.
Отже, імперативною нормою – частиною другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.
Аналогічні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 06 червня 2018 року у справах № 921/16/14-г/15 та № 127/9870/16-ц, від 28 листопада 2018 року у справі № 2-01575/11, від 13 березня 2019 року у справі № 545/2246/15-ц, від 03 та10 квітня 2019 року у справах № 370/1288/15 та № 766/740/17-ц.
Враховуючи наведені вище норми права? апеляційний суд вважає за необхідне зазначити про те, що авансовий внесок, який був повернутий стягувачу 23 грудня 2019 року з коштів, які були сплачені ОСОБА_2 в рамках виконавчого провадження № 58571263, не є коштами, які були отримані банком на виконання судового рішення.
Отже наведене, у свою чергу, свідчить про те, що питання про повернення боржнику авансового внеску у розмірі 2 263 гривні 69 копійок має вирішуватися не в порядку повороту виконання рішення суду.
Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовим висновок, який викладений Верховним Судом в постановах від 31 березня 2021 року у справі № 296/7644/17 та від 24 вересня 2018 року у справі № 461/14209/14-ц.
Колегія суддів не погоджується із аргументом апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції безпідставно було стягнуто з банку на користь заявниці кошти у розмірі 1241 гривня 89 копійок та 219 гривень 15 копійок, які з неї були стягнені відповідно 6 липня 2021 року та 15 вересня 2021 року на виконання заочного рішення від 11 грудня 2018 року.
Апелянт, обґрунтовуючи незаконність ухвали суду в цій частині, посилався на власну виписку по рахунку ОСОБА_2 , згідно з якою за вказаний вище період на рахунок банку надійшли лише кошти в розмірі 240 гривень 23 копійки.
Відповідно до частин 1, 3 та 5 статті 45 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин) грошові суми, стягнуті з боржника, зараховуються державним виконавцем на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби. Стягувачу - юридичній особі стягнуті грошові суми перераховуються державним виконавцем у встановленому порядку на визначені стягувачем належні йому рахунки.
Статтею 3 Закону України "Про державну виконавчу службу" визначено, що районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції є юридичними особами, мають відповідні рахунки в органах Державного казначейства України для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам у національній валюті, а також відповідні рахунки для обліку аналогічних операцій в іноземній валюті в банках, гербову печатку. Міністерство юстиції України, Головне управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головні управління юстиції в областях, містах Києві та Севастополі мають відповідні рахунки в органах Державного казначейства України для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам у національній валюті, а також відповідні рахунки для обліку аналогічних операцій в іноземній валюті в банках.
Також відповідно і до частини 1 статті 44 Закону України "Про виконавче провадження"  органи державної виконавчої служби мають рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, а також рахунки, у тому числі в іноземній валюті, в державних банках для зарахування коштів виконавчого провадження, обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам.
 Відповідно до підпунктів 12.1-12.2 пункту 12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року (далі - Інструкція № 512/5) органи Державної виконавчої служби мають відповідні рахунки в органах Державної казначейської служби України для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам у національній валюті, а також відповідні рахунки для обліку аналогічних операцій в іноземній валюті в банках. Розрахунки з таких рахунків здійснюються тільки в безготівковій формі. Не допускаються видача та переказ стягнутих державними виконавцями сум стягувачам без зарахування на депозитний рахунок органу ДВС.
Положеннями підпункту 12.12 пункту 12 зазначеної Інструкції закріплено, що у разі відсутності відомостей, яким чином проводити виплату коштів, державний виконавець повідомляє стягувача про наявність належних йому коштів та пропонує йому повідомити шляхи отримання ним коштів (через фінансові установи з обов`язковим зазначенням реквізитів для перерахування коштів або поштовим переказом із зазначенням повної адреси стягувача).
Крім того, згідно підпункту 12.13 пункту 12 Інструкції № 512/5 після цього не пізніше ніж протягом трьох робочих днів від дня ознайомлення з інформацією про надходження коштів державний виконавець у разі достатності суми для покриття всіх вимог стягувача та наявності відомостей від стягувача про шляхи отримання ним коштів готує одне розпорядження (у тому числі за зведеним виконавчим провадженням), яким визначає належність указаних коштів та спосіб перерахування стягувачу, яке затверджується начальником органу ДВС із зазначенням дати та скріплюється печаткою органу ДВС. Указане розпорядження готується в двох примірниках, оригінал видається особі, відповідальній за ведення книги обліку депозитних сум, копія залишається у виконавчому провадженні.
Відповідно до підпунктів 12.15, 12.18, 12.21 пункту 12 цієї Інструкції підготовка розрахункових документів про перерахування коштів здійснюється особою, відповідальною за ведення книги, не пізніше ніж протягом трьох робочих днів з дня отримання розпорядження державного виконавця. При перерахуванні коштів, які належать стягувачу - юридичній особі, списання коштів з відповідних рахунків органу ДВС здійснюється на підставі платіжних доручень. Платіжне доручення підписується керівником органу ДВС та особою, яка уповноважена на ведення відповідного рахунку органу ДВС.
Поряд із цим, відповідно до приписів статті 1071 Цивільного кодексу України грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.
Відповідно до пункту 1.39 статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" списання примусове - це списання коштів, що здійснюється стягувачем без згоди платника на підставі встановлених законом виконавчих документів у випадках, передбачених законом.
Аналіз наведених приписів дає підстави для висновку, що зазначені дії засвідчують платіжний, розрахунковий характер відносин, що виникають між органами Державної виконавчої служби, Казначейства, боржником та стягувачем.
Разом з цим, слід врахувати, що в даному випадку виконавець, хоча й від імені держави, однак діє "саме в інтересах стягувача" задля виконання судового рішення, яке постановлено на користь останнього, тобто, стягувач фактично наділяє виконавця своїм правом на одержання належних йому грошових коштів, а виконавець на цей період стає "отримувачем" таких коштів.
Відповідно до пункту 30.1. статті 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі.
Враховуючи наведене, моментом фактичного виконання судового рішення є саме момент надходження коштів з рахунку боржника на відповідний рахунок виконавчої служби.
Такий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 31 липня 2019 року у справі № 910/3692/18.
Як вбачається з розрахунку стягнень по виконавчому провадженні №58571263 з боржника ОСОБА_2 були стягнуті кошти 6 липня 2021 року у розмірі 1241 гривня 89 копійок та 13 вересня 2021 року у розмірі 219 гривень 15 копійок.
Враховуючи те, що моментом фактичного виконання судового рішення є саме момент надходження коштів з рахунку боржника на відповідний рахунок виконавчої служби, у апеляційного суду відсутні підстави вважати, що вказані вище кошти не були стягнуті з боржника ОСОБА_2 на виконання заочного рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 11 грудня 2018 року.
У разі, якщо у стягувача АТ КБ «ПриватБанк» наявні розбіжності щодо суми коштів, які в подальшому були перераховані на його рахунок державним виконавцем в рахунок погашення заборгованості боржника, останній повинен вирішувати такий спір з виконавчою службою.
Отже ОСОБА_2 мала право на звернення до суду із заявою про поворот виконання заочного рішення суду в частині повернення банком їй коштів стягнутих з неї на виконання вказаного рішення суду 6 липня 2021 року у розмірі 1241 гривня 89 копійок та 13 вересня 2021 року у розмірі 219 гривень 15 копійок.
Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що позивачка, заявляючи в заяві про поворот виконання заочного рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 11 грудня 2018 року вимогу про стягнення з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на її користь коштів та суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення такої заяви ОСОБА_2 та стягуючи з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь  ОСОБА_2 кошти у розмірі 31 249 гривень 30 копійок (за мінусом повернутого авансового внеску в розмірі 2 263 гривні 69 копійок) не врахували положення статті 444 ЦПК України та рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року № 13-рп/2011, в яких вказано про те, що за наслідками розгляду заяви про поворот виконання рішення суд зобов`язує стягувача повернути відповідачу (боржнику) всі одержані за скасованим (зміненим) рішенням кошти, а не стягує такі кошти з стягувача на користь боржника.
При цьому як і позивачкою в заяві про поворот виконання рішення суду, так і судом першої інстанції в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали обгрунтовано наявність підстав для задоволення такої заяви наведеними вище нормами ЦПК України та рішенням Конституційного Суду України.
За таких обставин, позивачка повинна була заявити вимогу про зобов`язання АТ КБ «ПриватБанк» повернути всі одержані за скасованим заочним рішенням суду кошти.
Однак, як вказано Верховним Судом в постановах від 20 серпня 2021 року у справі № 149/2736/20, від 15 вересня 2021 року у справі № 372/2583/18, від 21 жовтня 2021 року у справі 137/731/17 некоректне, з точки зору лінгвістики, формулювання вимог позову не може бути перешкодою для захисту порушеного права особи, яка звернулася до суду, оскільки надміру формалізований підхід щодо дослівного розуміння вимог позову, як реалізованого способу захисту, суперечить завданням цивільного судочинства, якими є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Отже колегія суддів, враховуючи наведене вище, вважає за необхідне змінити ухвалу суду в частині задоволення заяви ОСОБА_2 про поворот виконання заочного рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 11 грудня 2018 року щодо стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь  ОСОБА_2 коштів у розмірі 31 249 гривень 30 копійок та зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» повернути ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 31 249 гривень 30 копійок.
При цьому вказаний висновок суду щодо необхідності зміни вимоги  ОСОБА_2 щодо стягнення з банку на її користь грошових коштів на зобов`язання банку повернути ОСОБА_2   грошових коштів не може вважатися виходом за межі таких вимог заявниці та не порушує прав особи, яка звернулася до суду із заявою про поворот виконання рішення.
Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Враховуючи наведене вище, ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому її в частині задоволення заяви ОСОБА_2 про поворот виконання заочного рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 11 грудня 2018 року щодо стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь  ОСОБА_2 авансового внеску у розмірі 2 263 гривні 69 копійок слід скасувати.
У задоволенні заяви ОСОБА_2 про поворот виконання заочного рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 11 грудня 2018 року в частині стягнення з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь  ОСОБА_2 авансового внеску у розмірі 2 263 гривні 69 копійок слід відмовити.
Ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 20 грудня 2022 року в частині задоволення заяви ОСОБА_2 про поворот виконання заочного рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 11 грудня 2018 року щодо стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь  ОСОБА_2 коштів у розмірі 31 249 гривень 30 копійок слід змінити.
Допустити поворот виконання заочного рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 11 грудня 2018 року, зобов`язавши АТ КБ «ПриватБанк» повернути ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 31 249 гривень 30 копійок.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382  ЦПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
Ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 20 грудня 2022 року в частині задоволення заяви ОСОБА_2 про поворот виконання заочного рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 11 грудня 2018 року щодо стягнення з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь  ОСОБА_2 авансового внеску у розмірі 2 263 гривні 69 копійок скасувати.
У задоволенні заяви ОСОБА_2 про поворот виконання заочного рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 11 грудня 2018 року щодо стягнення з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь  ОСОБА_2 авансового внеску у розмірі 2 263 гривні 69 копійок відмовити.
Ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 20 грудня 2022 року в частині задоволення заяви ОСОБА_2 про поворот виконання заочного рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 11 грудня 2018 року щодо стягнення з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь  ОСОБА_2 коштів у розмірі 31 249 гривень 30 копійок змінити.
Допустити поворот виконання заочного рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 11 грудня 2018 року, зобов`язавши Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» повернути ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 31 249 (тридцять одна тисяча двісті сорок девять) гривень 30 копійок.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена 21 лютого 2023 року.

Головуючий                                                 Олександр ОДИНАК 

Судді:                                                          Мирослава Кулянда
       
                                                               Ігор ЛИСАК