ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
14 лютого 2023 року           справа №200/19508/21 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги представника позивача Трун Ольги Валентинівни та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2022 року (повне судове рішення складено 10 жовтня 2022 року) у справі № 200/19508/21 (суддя в І інстанції Стойка В.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії,

                                                          УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до  Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі – відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі – відповідач-2) про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що звернувся до відповідача-1 із заявою від 05.10.2021 щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за роботу із шкідливими і важкими умовами праці відповідно ст. 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІУ “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (далі – Закон № 1058), проте в призначенні пенсії було відмовлено через недостатність пільгового стажу. 
Позивач наголошує, що відповідачами порушено право позивача на отримання пенсійних виплат належного розміру та просив:
визнати протиправним рішення про відмову в призначенні пенсії № 057350004657 від 11.10.2021; 
зобов`язати відповідача-1 призначити пенсію позивачу відповідно до пункту 1 ч.2 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з моменту звернення (05.10.2021) та зарахувати до пільгового стажу за Списком 1 період навчання 01.09.1983 по 30.06.1984, період проходження військової служби 30.06.1984 по 20.04.1986 та періоди роботи позивача з 03.07.1986 по 29.01.1987, з 16.11.1987 по 09.04.1989, з 05.12.1989 по 04.02.1990, з 03.12.1990 по 03.03.1991, з 08.07.1991 по 09.02.1993, з 16.02.1993 по 01.11.1993 та до страхового стажу з 16.02.1987 по 13.07.1987, з 10.04.1989 по 04.12.1989, з 05.02.1990 по 02.12.1990, з 04.03.1991 по 07.07.1991, з 01.12.1993 по 16.06.1994, з 15.06.1995 по 01.03.2001, з 17.07.2003 по 01.06.2004, з 01.06.2004 по 21.06.2005, з 15.07.2005 по 31.12.2005, з 02.01.2006 по 31.05.2006, з 01.07.2008 по 28.11.2008, 17.12.2008 по 27.03.2009, 25.06.2009 по 18.11.2009, 15.07.2016 по 18.04.2017, з 16.04.2018 по 31.12.2019, з 01.01.2020 по 05.10.2021.

Ухвалою місцевого суду від 27.06.2022 залучено Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області   до участі у справі в якості співвідповідача. 

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2022 року позов задоволено частково. 
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову в призначенні пенсії № 057350004657 від 11.10.2021. 
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.10.2021 про призначення пенсії та зарахувати до його пільгового стажу роботи за Списком 1 періоди роботи з 03.07.1986 по 29.01.1987, з 16.02.1987 по 09.04.1989, з 05.12.1989 по 04.02.1990, з 03.12.1990 по 03.03.1991, з 08.07.1991 по 09.02.1993, з 16.02.1993 по 01.11.1993.  
В іншій частині позовних вимог, - відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, сторони подали апеляційні скарги, в яких посилались на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. 
Представник позивача в обґрунтування апеляційної скарги зазначала, що позивач має достатню кількість пільгового стажу, підтвердженого належними документами, та відповідає іншим вимогам для призначення пенсії за віком.
Просила скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.  

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зазначило, що не вирішувало питання про право позивача на призначення пенсії, а рішення про відмову в її призначенні прийняв відповідач-2.
Відповідач-1 просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні до нього позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційних скаргах, задовольнити, з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . 
05.10.2021 він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про призначення пенсії відповідно до вимог ч. 2 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV "Про загальне обов`язкове державне пенсійне страхування".
До заяви про призначення пенсії у тому числі було додано, трудову книжку НОМЕР_2 , трудову книжку НОМЕР_3 , архівну довідку № 154 від 22.07.2021, з якої вбачається, що з 01.09.1983 по 30.06.1984 (10 місяців 0 днів) позивач навчався у міському професійно-технічному училищі № 95 на денному відділенні за професією “Електрослюсар підземний”.
Згідно довідки  про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 821 від 03.09.2021, згідно з якою (в частині спірних періодів) позивач:
з 03.07.1986 по 29.01.1987 виконував гірничі роботи за професією: електрослюсар підземний з повним робочім днем у шахті, дільниці ЕМО, що передбачена Списком № 1, розділом  1, підрозділом 1, пункт “а”, код КП – 1010100а Підстава: Постанова Ради міністрів України СРСР № 1173 від 22.08.1956; 
за період з 16.11.1987 (Наказ №201/л від 23.11.1987) по 09.04.1989 виконував гірничі роботи за професією електрослюсар підземний з повним робочім днем у шахті, дільниці № 1. Що передбачено Списком № 1, розділом 1, підрозділом 1, пункт “а”, код КП – 1010100а. Підстава: Постанова Ради Міністрів України СРСР № 1173 від 22.08.1956;
за період з 05.12.1989 (Наказ № 226/л від 07.12.1989) по 04.12.1989 виконував роботи за професією: електрослюсар підземний з повним робочім днем у шахті, дільниці ВТБ, що передбачено Списком 1, розділом 1, підрозділом 1, пункт “а”, код КП -1010100а. Підстава: Постанова Ради Міністрів України СРСР № 1173 від 22.08.1956;
за період з 05.02.1990 (Наказ № 19/л від 29.01.1990) по 02.12.1990 виконував роботи за професією: каменяр з повним робочім днем дільниці “МЖК”;
за період з 03.12.1990 (Наказ № 611 від 22.11.1990) по 03.03.1991 виконував гірничі роботи за професією: електрослюсар підземний) з повним робочім днем у шахті, дільниці ВТБ, що передбачено Списком № 1, розділом 1, підрозділом 1, пункт “а”, код КП – 1010100а. Підстава: Постанова Кабінету Міністрів № 10 від 26.01.1991;
за період з 08.07.1991 (Наказ № 82/л від 08.07.1991) по 09.02.1993 виконував гірничі роботи за професією: електрослюсар підземний з повним робочім днем у шахті, дільниці ВТБ, що передбачено Списком 1, розділом 1, підрозділом 1, пункт “а”, код КП -1010100а. Підстава: Постанова Кабінету Міністрів № 10  від 26.01.1991.
Відповідно  довідки  про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 436 від 16.07.2021, згідно з якою (в частині спірних періодів) з 16.02.1993 по 01.11.1993   ОСОБА_1 виконував гірничі роботи за посадою електрослюсар підземної дільниці № 6. Наказ № 26к від 19.02.1993, що передбачено Списком 1 розділ 1 підрозділ 1 позиція 1010100а. Підстава: Постанова Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956, ПКМ СРСР № 10 від 26.01.1991, ПКМУ № 162 від 11.03.1994, ПКМУ № 36 від 16.01.2003. 
Відповідно до Архівної  довідки № 154 від 22.07.2021, з 01.09.1983 по 30.06.1984 (10 місяців 0 днів ) позивач навчався у міському професійно-технічному училищі № 95 на денному відділенні за професією “Електрослюсар підземний”.
Трудова книжка позивача НОМЕР_4 (в частині спірних періодів) містить наступні записи щодо роботи позивача: 
з 03.07.1986 по 29.01.1987 - “Електрослюсар підземний” з повним робочим днем в шахті;
з 16.02.1987 по 13.07.1987 - “Слюсар” (що підтверджується записом 8-9 Трудової книжки БТ № 9564521);
з 05.12.1989 по 04.02.1990 - “Електрослюсар підземний” з повним робочим днем;
з 03.12.1990 по 03.03.1991 - “Електрослюсар підземний” з повним робочим днем під землею;
з 08.07.1991 по 09.02.1993 - “Електрослюсар підземний” з повним робочим днем під землею;
з 16.02.1993 по 01.11.1993 - “Електрослюсар підземний” з повним робочим днем, що передбачена Списком 1 (що підтверджується Довідкою №463 від 16.07.2021) – відсутні відомості про зайнятість повний робочій день.
Рішенням відповідача-2 відмовлено позивачу в призначенні пенсії через недостатність страхового та пільгового стажу. Згідно тексту спірного рішення, відповідачем-2 зазначено, що період  з 01.12.1993 по 16.06.1994 неможливо зарахувати до страхового стажу, так як печатка не відповідає назві підприємства; довідка № 463 не містить інформації про зайнятість повний робочій день на підземних роботах, з огляду на що не врахована при розгляді питання про наявність права на призначення пенсії; довідка № 821 не була врахована через те, що назва шахти (яка видала довідку) не відповідає трудовій книжці, не вказаний характер робіт, передбачений Списком № 1, код професії відсутній.  
З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.
Згідно із частинами першою, другою статті 24 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього    Закону    за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
До набрання чинності   Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій, регулювалися Законом України “Про пенсійне забезпечення”.
Відповідно до  статті 56 Закону України “Про пенсійне забезпечення” до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. Разом з тим, до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.
Стаття 62 Закону України “Про пенсійне забезпечення” встановлює, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у  ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

З приводу періоду роботи з 01.12.1993 по 16.06.1994 згідно трудової книжки № НОМЕР_5 визначено, що позивач в цей період працював на Добропільській меблевій фабриці, звільнення засвідчено печаткою відділу кадрів ПАТ “Донецькмеблі”. З огляду на вказану розбіжність та на те, що матеріали справи не містять довідок, або будь-яких інших доказів, з яких можна встановити факт правонаступництва, або будь-який інший факт, що свідчить про незмінність роботодавця, суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення відповідача-2 про не зарахування до страхового стажу періоду роботи з 01.12.1993 по 16.06.1994 є прийнятим на підставі наданих повноважень.
Проте, з такими висновками місцевого суду не може погодитись судова колегія апеляційного суду.
Недотримання правил ведення трудової книжки не є підставою для не зарахування вказаних періодів. Так, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, тобто для роботодавця, а не для працівника, а отже, й не може впливати на його особисті права.
Аналогійний висновок міститься в численних рішеннях Верховного Суду, зокрема, від 06.02.2018 (справа № 677/277/17) та від 21.02.2018 (справа № 687/975/17). 
Отже вказаний період підлягає зарахуванню.

Згідно п.20 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 “Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній” у тих випадках коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій.
Тобто, зазначеною нормою встановлено, що використання норм постанови № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу (у тому числі й зайнятості позивача протягом повного робочого дня на підземних роботах, що є спірним у цій справі) має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.
Аналізуючи Положення Порядку № 637 в контексті спірних правовідносин, суд зазначає наступне.
Як вже було зазначено вище, спірне рішення відповідача-2 вмотивоване, в тому числі тим, що довідка № 463 не містить інформації про зайнятість повний робочій день на підземних роботах. 
Аналізуючи довідку № 463, суд зазначає, що в даній довідці зазначено: “Видана ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що зазначена особа працювала повний робочій день у виробництві з видобутку вугілля…виконував роботи гірничі за професією електрослюсар підземний..”. Відповідно суд наголошує, що довідка № 637 містить достатні відомості для зарахування періоду роботи позивача з 16.02.1993 по 01.11.1993 до пільгового стажу. 
Щодо довідки № 821, яка не була врахована відповідачем-2 через те, що назва шахти не відповідає трудовій книжці, не вказаний характер робіт, передбачений Списком № 1, код професії відсутній.  
З приводу підстави “назва шахти не відповідає трудовій книжці”, суд звертає увагу відповідача-2, що довідка № 821 видана 03.09.2021 ВП “Шахтоуправліеня “Новотроіцьке” ДП “Добропіллявугілля-видобуток”, яке на час видачі такої довідки зареєстроване в ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань саме за такою назвою. Крім цього, зазначена довідка містить розділ “Історична довідка”, в якому зазначено попередні реорганізації, перейменування, з`єднання суб`єкта, який видав довідку. Відтак, суд вважає підставу для відмови в зарахуванні вказаної довідки, що розглянута,  не належною і такою, що підлягає відхиленню.  
З приводу відсутності “коду професії”, п. 20 Порядку № 637 не передбачає такого критерію.
Щодо “коду КП” (класифікатору професій),  відповідно довідки № 821 код класифікатору відсутній за професіями: “учень електрослюсаря (слюсаря) чергового та з ремонту обладнання”, “електрослюсар (слюсар) чергового та з ремонту обладнання”, “каменяр”. 
Щодо професії “учень електрослюсаря (слюсаря) чергового та з ремонту обладнання”, “електрослюсар (слюсар) чергового та з ремонту обладнання”, код КП яких не визначено довідкою № 821.
Згідно Класифікатору професій ДК 003:2010, затверджений Наказом Держсподживстандарту України № 28.07.2010 № 327, “електрослюсар (слюсар) чергового та з ремонту обладнання” (до якого прирівнюється і учень) визначений за кодом – 7241.
Щодо професії “каменяр”. Посада “каменяр постійно працюючий у бригаді каменярів” передбачена списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Суд погоджується з тим, що довідка № 821 не містить “коду КП” професії каменяра, але ж і Класифікатор професій ДК 003:2010, затверджений Наказом Держсподживстандарту України № 28.07.2010 № 327 також не містить такого коду для вказаної професії.
Відповідно суд вважає, що відсутність “коду КП” в довідці № 821 щодо професії “каменяр” не може обмежувати право позивача на отримання пенсії з огляду на те, що Класифікатор професій ДК 003:2010, затверджений Наказом Держсподживстандарту України № 28.07.2010 № 327 також не містить такого коду для вказаної професії.
Критерій «характер робіт» визначений в довідці № 821 в достатній мірі.
На підставі викладеного суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що підстави відхилення довідок № 821 та № 463, визначені в спірному рішенні, є помилковими. 
Відповідно періоди, визначені в довідках № 463 та № 821, а саме: з 03.07.1986 по 29.01.1987, з 16.02.1987 по 09.04.1989, з 05.12.1989 по 04.02.1990, з 03.12.1990 по 03.03.1991, з 08.07.1991 по 09.02.1993, з 16.02.1993 по 01.11.1993  підлягають зарахуванню до пільгового стажу позивача.
Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Керуючись зазначеним, з метою належного та повного захисту прав позивача, які безпосередньо охоплюють соціальні права, гарантовані ст. 46 Конституції України, місцевий суд обґрунтовано вважав за необхідне вийти за межі позовних вимог та скасувати Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову в призначенні пенсії № 057350004657 від 11.10.2021 поряд з визнанням його протиправності. 

З приводу обраного представником позивача способу захисту прав в частині зобов`язання зарахувати до пільгового стажу за Списком 1 період навчання 01.09.1983 по 30.06.1984, період проходження військової служби 30.06.1984 по 20.04.1986 та періоди до страхового стажу з 16.02.1987 по 13.07.1987, з 10.04.1989 по 04.12.1989, з 05.02.1990 по 02.12.1990, з 04.03.1991 по 07.07.1991, з 01.12.1993 по 16.06.1994, з 15.06.1995 по 01.03.2001, з 17.07.2003 по 01.06.2004, з 01.06.2004 по 21.06.2005, з 15.07.2005 по 31.12.2005, з 02.01.2006 по 31.05.2006, з 01.07.2008 по 28.11.2008, 17.12.2008 по 27.03.2009, 25.06.2009 по 18.11.2009, 15.07.2016 по 18.04.2017, з 16.04.2018 по 31.12.2019, з 01.01.2020 по 05.10.2021, суд зауважує, що зазначені періоди не були розглянуті та оцінені відповідачем-2 у спірному рішенні як такі, що не підлягають зарахуванню до певного виду стажу, а тому суд не може підміняти рішенням повноваження органів пенсійного фонду з приводу оцінки періодів стажу на предмет належності таких до страхового/пільгового. 

Проте, з такими висновками місцевого суду не може погодитись судова колегія апеляційного суду.
Як вбачається з рішення від 11.10.2021 року № 057350004657, підставою для відмови в призначенні пенсії є відсутність необхідного як пільгового, так і страхового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до п.1 ч.2 статті 114 Закону № 1058.
Звертаючись до суду, позивач зазначив, що він не згодний з таким розрахунком як пільгового, так і страхового стажу роботи.
Отже, предметом нинішнього спору є наявність чи відсутність необхідного пільгового та страхового стажу роботи за ч. 2 ст. 114 Закону № 1058. 
Відповідно до ч.3 ст.242 КАС України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст.244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. 
Підставою для звернення до суду стала відмова в призначенні пенсії ОСОБА_2 , в незалежності від того мотивована відмова, чи ні відповідачем, а предметом спору наявність, чи відсутність необхідного як пільгового, так і страхового стажу роботи за ч. 2 ст. 114 Закону № 1058. 
Разом із позовною заявою ОСОБА_3 для обґрунтування своїх вимог, окрім оскаржуваного рішення ПФУ, надав трудову книжку із записами про свою трудову діяльність в шкідливих умовах з повним робочим днем під землею, уточнюючі довідки.
Питання ефективності правового захисту аналізувалося у рішеннях національних судів. Зокрема, у рішенні від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України дійшов висновку, що рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Верховний Суд у своїй практиці неодноразово вказував на те, що "ефективний засіб правового захисту" у розумінні ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. 
Згідно з положеннями Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. 
На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. 
Відтак, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку. Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким. 
Отже, суд повинен був під час розгляду справи оцінити надані докази та перевірити пільговий та страховий стаж роботи та чи достатньо його для наявності права позивача на призначення пенсії відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону № 1058, а зобов`язання відповідача за достатньої його наявності призначити пенсію із врахуванням такого стажу роботи не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача, та виключало б можливість повторного порушення прав позивача з тих самих підстав відповідачем.

Відповідно до абз.1 п.1 ч.2 ст. 114 Закону № 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. 
Згідно абз.14 п.1 ч.2 ст. 114 того ж Закону за відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 23 років 6 місяців у чоловіків (абз. 21 ч. 2 ч. ст. 114).
Відповідно до абз.24 п.1 ч.2 ст. 114 Закону № 1058 працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , отже, на час подання заяви про призначення пенсії 05.10.2021 досяг віку 55 років.
В оскаржуваному рішенні зазначено про 21 рік 06 місяців 28 днів страхового стажу та 08 місяців 16 днів пільгового стажу.

До страхового стажу позивача зараховується: 
1. Період навчання з 01.09.1983 по 30.06.1984 (10 місяців 0 днів) у міському професійно-технічному училищі № 95 на денному відділенні за професією «Електрослюсар підземний» (що підтверджується Архівною довідкою № 154 від 22.07.2021);
2. Служба в армії з 30.06.1984 по 20.04.1986 (1 рік 9 місяців 21 день) відповідно до ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (що підтверджується записом у трудовій книжці); 
3. Період роботи з 03.07.1986 по 29.01.1987 (6 місяців 27 дні) «Електрослюсар підземний» з повним робочим днем, що передбачена Списком 1 (що підтверджується Довідкою №821 від 03.09.2021);
4. Період роботи з 16.02.1987 по 13.07.1987 (4 місяців 28 днів) «Слесарь» (що підтверджується записом 8-9 Трудової книжки БТ № 9564521);
5. Період роботи з 16.11.1987 по 09.04.1989 (1 рік 4 місяців 24 дні) «Електрослюсар підземний» з повним робочим днем, що передбачена Списком 1 (що підтверджується Довідкою №821 від 03.09.2021);
6. Період роботи з 10.04.1989 по 04.12.1989 (7 місяців 25 дні) «Каменяр» з повним робочим днем (що підтверджується Довідкою №821 від 03.09.2021);
7. Період роботи з 05.12.1989 по 04.02.1990 (2 місяців 0 днів) «Електрослюсар підземний» з повним робочим днем, що передбачена Списком 1 (що підтверджується Довідкою №821 від 03.09.2021);
8. Період роботи з 05.02.1990 по 02.12.1990 (9 місяців 28 дні) «Каменяр» з повним робочим днем (що підтверджується Довідкою №821 від 03.09.2021);
9. Період роботи з 03.12.1990 по 03.03.1991 (3 місяців 1 днів) «Електрослюсар підземний» з повним робочим днем, що передбачена Списком 1 (що підтверджується Довідкою №821 від 03.09.2021);
10. Період роботи з 04.03.1991 по 07.07.1991 (4 місяців 4 дні) «Каменяр» з повним робочим днем (що підтверджується Довідкою №821 від 03.09.2021);
11. Період роботи з 08.07.1991 по 09.02.1993 (1 рік 7 місяців 2 днів) «Електрослюсар підземний» з повним робочим днем, що передбачена Списком 1 (що підтверджується Довідкою №821 від 03.09.2021);
12. Період роботи з 16.02.1993 по 01.11.1993 (8 місяців 16 днів) «Електрослюсар підземний» з повним робочим днем, що передбачена Списком 1 (що підтверджується Довідкою №463 від 16.07.2021);
13. Період роботи з 01.12.1993 по 16.06.1994 (6 місяців 16 днів) «Слюсар ремонтник» (що підтверджується записом 11-12 Трудової книжки АТ-VI № 0120180);
14. Період роботи з 15.06.1995 по 01.03.2001 (5 років 8 місяців 17 днів) «Служба в органах внутрішніх справ» (що підтверджується записом 13-14 Трудової книжки АТ-VI № 0120180);
15. Період роботи з 17.07.2003 по 01.06.2004 (10 місяців 15 днів) «Муляром» (що підтверджується записом 15-16 Трудової книжки НОМЕР_5 );
16. Період роботи з 01.06.2004 по 21.06.2005 (1 рік 0 місяців 21 днів) «Муляром» (що підтверджується записом 17-18 Трудової книжки НОМЕР_5 );
17. Період роботи з 15.07.2005 по 31.12.2005 (5 місяців 17 днів) «Монтажником» (що підтверджується записом 19-20 Трудової книжки НОМЕР_5 );
18. Період роботи з 02.01.2006 по 31.05.2006 (5 місяців 0 днів) «Монтажником» (що підтверджується записом 21-22 Трудової книжки НОМЕР_5 );
19. Період роботи з 01.07.2008 по 28.11.2008 (4 місяців 28 днів) (що підтверджується записом 23-24 Трудової книжки НОМЕР_5 );
20. Період виплати допомоги по безробіттю 17.12.2008 по 27.03.2009 (3 місяців 11 днів) (що підтверджується записом 25-26 Трудової книжки НОМЕР_5 );
21. Період виплати допомоги по безробіттю 25.06.2009 по 18.11.2009 (4 місяців 24 днів) (що підтверджується записом 27-28 Трудової книжки НОМЕР_5 );
22. Період роботи з 15.07.2016 по 18.04.2017 (9 місяців 4 днів) «Охоронцем» (що підтверджується записом 29-30 Трудової книжки НОМЕР_5 );
23. Період роботи з 16.04.2018 по 31.12.2019 (1 рік 8 місяців 16 днів) «Охоронцем» (що підтверджується записом 31-32 Трудової книжки НОМЕР_5 );
24. Період роботи з 01.01.2020 по 04.10.2021, оскільки позивач продовжує працювати, а із заявою про призначення пенсії звернувся 05.10.2021 (1 рік 9 місяців 4 дні) «Охоронцем» (що підтверджується записом 33-35 Трудової книжки НОМЕР_5 ).
З наведеного вбачається, що позивач має страховий стаж у розмірі 23 (двадцять три) роки 11 (одинадцять) місяців і 19 (дев`ятнадцять) днів. 
До пільгового стажу позивача за Списком №1 зараховується: 
1. Період навчання з 01.09.1983 по 30.06.1984 (10 місяців 0 днів) у міському професійно-технічному училищі № 95 на денному відділенні за професією «Електрослюсар підземний» відповідно до ст. 38 Закону України «Про професійну освіту» (що підтверджується Архівною довідкою № 154 від 22.07.2021);
2. Служба в армії з 30.06.1984 по 20.04.1986 (1 рік 9 місяців 21 день) відповідно до ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (що підтверджується записом у трудовій книжці НОМЕР_5 );
3. Період роботи з 03.07.1986 по 29.01.1987 (6 місяців 27 дні) «Електрослюсар підземний» з повним робочим днем, що передбачена Списком 1 (що підтверджується Довідкою №821 від 03.09.2021);
4. Період роботи з 16.11.1987 по 09.04.1989 (1 рік 4 місяців 24 дні) «Електрослюсар підземний» з повним робочим днем, що передбачена Списком 1 (що підтверджується Довідкою №821 від 03.09.2021);
5. Період роботи з 05.12.1989 по 04.02.1990 (2 місяців 0 днів) «Електрослюсар підземний» з повним робочим днем, що передбачена Списком 1 (що підтверджується Довідкою №821 від 03.09.2021);
6. Період роботи з 03.12.1990 по 03.03.1991 (3 місяців 1 днів) «Електрослюсар підземний» з повним робочим днем, що передбачена Списком 1 (що підтверджується Довідкою №821 від 03.09.2021);
7. Період роботи з 08.07.1991 по 09.02.1993 (1 рік 7 місяців 2 днів) «Електрослюсар підземний» з повним робочим днем, що передбачена Списком 1 (що підтверджується Довідкою №821 від 03.09.2021);
8. Період роботи з 16.02.1993 по 01.11.1993 (8 місяців 16 днів) «Електрослюсар підземний» з повним робочим днем, що передбачена Списком 1 (що підтверджується Довідкою №463 від 16.07.2021).
З наведеного вбачається, що позивач має пільговий стаж за Списком №1 у розмірі 7(сім) років 4(чотири) місяці і 1(один) день. 
Отже, у зв`язку з наявністю у позивача на час звернення з заявою про призначення пенсії страхового стажу в розмірі 23 роки 11 місяців 19 днів, з них пільгового за Списком №1 - 7 років 4 місяці 1 день, останній мав право на призначення пенсії відповідно до ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відтак, апеляційна скарга представника позивача підлягає задоволенню.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. 
Враховуючи те, що цією постановою апеляційного суду встановлено право позивача на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а також зважаючи на встановлені судом обставини протиправності дій відповідача-2 з не призначення такої пенсії, можна дійти висновку, що належним та ефективним способом захисту в даному випадку є зобов`язання саме відповідача-2 призначити позивачу таку пенсію (з дня звернення за пенсією, тобто з 05.10.2021). 
При цьому, така дія також не відноситься до дискреційних повноважень відповідача, адже позивач має всі умови задля призначення такої пенсії.
Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про наявність всіх підстав задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційні скарги підлягають задоволенню, а рішення місцевого суду – частковому скасуванню. 
Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.
Керуючись статтями 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства  України, -          

                                                     ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги представника позивача Трун Ольги Валентинівни та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області – задовольнити.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2022 року у справі № 200/19508/21 – скасувати в частині відмови в позові.
Прийняти в цій частині нову постанову, якою позов за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити повністю, внаслідок чого в резолютивній частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2022 року у справі № 200/19508/21:
- в абзаці першому слово «частково» замінити словом «повністю»;
- абзаци третій і четвертий замінити одним абзацом наступного змісту: 
«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити пенсію ОСОБА_1 з 05.10.2021, зарахувавши до страхового та пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоду навчання 01.09.1983 по 30.06.1984, періоду проходження військової служби 30.06.1984 по 20.04.1986 та періоди роботи позивача з 03.07.1986 по 29.01.1987, з 16.11.1987 по 09.04.1989, з 05.12.1989 по 04.02.1990, з 03.12.1990 по 03.03.1991, з 08.07.1991 по 09.02.1993, з 16.02.1993 по 01.11.1993, а до страхового стажу - з 16.02.1987 по 13.07.1987, з 10.04.1989 по 04.12.1989, з 05.02.1990 по 02.12.1990, з 04.03.1991 по 07.07.1991, з 01.12.1993 по 16.06.1994, з 15.06.1995 по 01.03.2001, з 17.07.2003 по 01.06.2004, з 01.06.2004 по 21.06.2005, з 15.07.2005 по 31.12.2005, з 02.01.2006 по 31.05.2006, з 01.07.2008 по 28.11.2008, з 17.12.2008 по 27.03.2009, з 25.06.2009 по 18.11.2009, з 15.07.2016 по 18.04.2017, з 16.04.2018 по 31.12.2019, з 01.01.2020 по 04.10.2021».
В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2022 року у справі № 200/19508/21 - залишити без змін.
Повне судове рішення – 14 лютого 2023 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                       І. В. Сіваченко

Судді                                                                                  А. А. Блохін

                                                                                                                                                                                                                                      Т. Г. Гаврищук