ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1536/23 Справа № 242/3822/19 	  	Суддя у 1-й інстанції -  Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Агєєва О.В.,
суддів:         Кішкіної І.В., Корчистої О.І.,
за участю секретаря судового засідання Шумило І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м.Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №242/3822/19 за скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , на неправомірні дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова Михайла Олександровича по проведенню оцінки майна та визнання недійсним звітів про оцінку майна в межах виконавчого провадження №64455797, заінтересована особа: ОСОБА_3 , у якій ОСОБА_1 подано заяву про винесення додаткового рішення щодо відшкодування судових витрат з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткову ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 18 лютого 2022 року, постановлену у складі судді Владимирської І.М., -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Селидівського міського суду Донецької області із заявою про винесення додаткового рішення в частині стягнення судових витрат. В обґрунтування якої зазначила, що ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 09.11.2021 скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , на неправомірні дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова Михайла Олександровича по проведенню оцінки майна та визнання недійсним звітів про оцінку майна в межах виконавчого провадження №64455797, заінтересована особа: ОСОБА_3 , задоволено. У зв`язку із розглядом вказаної справи боржником ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 48000,00 грн. Таким чином просить суд стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова М.О. на користь ОСОБА_1 відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 48 000 грн. 00 коп.
Додатковою ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 18 лютого 2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 було відмовлено.

Не погодившись з зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просила додаткову ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 18 лютого 2022 року скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким заяву задовольнити.
В обґрунтування зазначила, що повноваження адвоката Бойко О.І., як представника заявника, підтверджені належним чином, що свідчить про те, що він брав участь у розгляді справи як адвокат та дiяв в інтересах ОСОБА_1 . Іншою стороною не надано жодних доказів невідповідності заявлених до відшкодування витрат критеріям співмірності, у тому числі спростування правильності відповідних розрахунків. Такі витрати підлягають відшкодуванню, незалежно від того, сплачені вони заявником чи тільки мають бути сплачені. Посилається на практику Верховного Суду з цих питань.

Відзив на апеляційну скаргу сторонами не надано.
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційного суду, яке проводилось в режимі відео конференції, представник заявника ОСОБА_1 адвокат Бойко О.І. підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.
Представник ОСОБА_3 адвокат Воротиленко О.С. в судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив її відхилити.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.
Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до частини 2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справахздійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підстав повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні суду перебувала цивільна справа за скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , на неправомірні дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова Михайла Олександровича по проведенню оцінки майна та визнання недійсним звітів про оцінку майна в межах виконавчого провадження №64455797, заінтересована особа: ОСОБА_3 .
Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 09.11.2021 скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , на неправомірні дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова Михайла Олександровича по проведенню оцінки майна та визнання недійсним звітів про оцінку майна в межах виконавчого провадження №64455797, заінтересована особа: ОСОБА_3 , задоволено.
З матеріалів справи також вбачається, що представництво інтересів ОСОБА_1 під час судового розгляду справи №242/3822/20 (провадження №4-с/242/18/21) за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова Михайла Олександровича по проведенню оцінки майна та визнання недійсним звітів про оцінку майна в межах виконавчого провадження №64455797, заінтересована особа: ОСОБА_3 , здійснював адвокат Бойко О.І., який на підтвердження повноважень представника, надав суду ордер на надання правової допомоги серії АІ № 1094525 від 05.03.2021 року (договір про надання правничої допомоги № 03-1/20 від 27.03.2020 року), який підписано сторонами, а саме ОСОБА_1 та адвокатом Бойко О.І., додаткову угоду №3822/7 від 10.02.2021 року.
В скарзі на неправомірні дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова Михайла Олександровича по проведенню оцінки майна та визнання недійсним звітів про оцінку майна в межах виконавчого провадження №64455797, ОСОБА_1 зазначалась орієнтована сума витрат на правничу допомогу, яку надає ОСОБА_2 у розмірі 20 000 грн. 00 коп. та в прохальній частині скарги просила покласти витрати на приватного виконавця Київської області Чучкова М.О. (докази на підтвердження розміру понесених скаржником судових витрат будуть подані суду в порядку передбаченому ч. 8 ст. 141 ЦПК України протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення).
19.11.2021 ОСОБА_1 звернулась із заявою про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат, де зазначила розмір фактично понесених витрат у розмірі 48 000,00 грн.
На підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, заявник надала: договір про надання правничої допомоги №03-1/20 від 27.03.2020, додаткову угоду до договору №3822/7 від 10.02.2021, акт приймання-передачі наданих правових послуг від 12.11.2021 року, відповідно до якого адвокат Бойко О.І. виконав, а клієнт ОСОБА_1 прийняла наступні види робіт: ознайомлення та вивчення наданих Клієнтом Звітів про експертну грошову оцінку земельних ділянок (1/2 частини земельної ділянки загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер: 3210945600:01:082:0112, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; 1/2 частини земельної ділянки загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер: 3210945600:01:082:0112, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ), проведених ТОВ «Приватна експертна Служба» (дата оцінок – 11.02.2021) – у розмірі 4 000,00 грн.; пошук експертної установи, підготовка, складання, оформлення та подача Замовлення на проведення судової оціночно-будівельної експертизи – у розмірі 3000,00 грн.; підготовка, складання, оформлення та надіслання до суду скарги на неправомірні дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова Михайла Олександровича по проведенню оцінки майна та визнання недійсним звітів про оцінку майна в межах виконавчого провадження №64455797 - у розмірі 15 000, 00 грн.; підготовка, складання, оформлення та подача заяви про відкладення розгляду справи та про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції – у розмірі 2000,00 грн.; вивчення заперечень представника ОСОБА_3 на скаргу – у розмірі 3 000,00 грн.; підготовка, складання, оформлення та подання додаткових пояснень на скаргу – у розмірі 5 000,00 грн.; вивчення клопотання приватного виконавця про допит експерта приватної організації ТОВ «Український незалежний інститут судових експертиз» Коваленко Л.А. та підготовка Клієнта до судового засідання, призначеного на 31.08.2021 рок, у тому числі – підготовка питань для допиту зазначеного вище експерта – у розмірі 3 000, 00 грн.; вивчення заперечень представника приватного виконавця на скаргу – у розмірі 3 000,00 грн.; гонорар успіху – 10 000 грн. 00 коп. Всього у сумі 48 000 грн. 00 коп. без ПДВ, який клієнт зобов`язаний сплатити протягом трьох календарних днів з моменту підписання сторонами акту.

Відмовляючи у задоволенні про стягнення судових витрат, суд першої інстанції виходив з того, що заявник ОСОБА_1 та її представник не надали квитанцію про сплату витрат по правовій допомозі за договором про надання правничої допомоги №03-1/20 від 27.03.2020, додаткової угоди № 3822/7 від 10.02.2021 року до Договору про надання правничої допомоги № 03-1/20 від 27.03.2020 року, за актом приймання-передачі від 12.11.2021. Таким чином, суд дійшов висновку, що заявником не надано належних та допустимих доказів понесених судових витрат на професійну правову допомогу у розмірі 48000,00 грн.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком та зазначає наступне.
Частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються  з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої вказаної статті Кодексу).
Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis § 268 рішення ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18) викладено правовий висновок про те, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.
Відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постанові КАС ВС від 11.06.2020 по справі №821/227/17, а також у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 по справі №199/3939/18-ц, витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи). Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

На підтвердження понесених судових витрат ОСОБА_1 надала договір про надання правничої допомоги №03-1/20 від 27.03.2020, додаткову угоду до договору №3822/7 від 10.02.2021, акт приймання-передачі наданих правових послуг від 12.11.2021 року, відповідно до якого адвокат Бойко О.І. виконав, а клієнт ОСОБА_1 прийняла роботи у сумі 48 000 грн. 00 коп. без ПДВ, який клієнт зобов`язаний сплатити протягом трьох календарних днів з моменту підписання сторонами акту.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).
Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі N 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі N 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі N 317/1209/19 (провадження N 61-21442св19), від 12 лютого 2020 року в справі N 648/1102/19 (провадження N 61-22131св19), від 03 лютого 2021 року у справі N 554/2586/16-ц (провадження N 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі N 753/1203/18 (провадження N 61-44217св18). Тобто вказана судова практика є незмінною.

Таким чином, вбачається, що апелянтом підтверджено обсяг наданих правничих послуг, виконаних робіт та їх вартість. За таких обставин у суду першої інстанції не було підстав для відмови у винесенні додаткового судового рішення про стягнення на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу.

Водночас щодо розміру правової допомоги, яка підлягає стягненню, апеляційний суд зазначає наступне.
Приватним виконавцем Чучковим М.О. до суду першої інстанції було подано клопотання від 14 лютого 2022 року, у якому він у тому числі зазначав про те, що витрати, які нібито понесла ОСОБА_1 у справі не є співмірними, фактичними та неминучими, тому що зазначена справа не носить будь-який матеріальний характер, та заявлені витрати покладають великий тягар на одну із сторін по справі. З огляду на це просив зменшити розмір витрат.

У частинах четвертій - шостій статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
З огляду на наявність клопотання приватного виконавця Чучкова М.О. про зменшення розміру правничої допомоги, беручи до уваги характер правовідносин у цій справі колегія суддів вважає, що заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції підлягає задоволенню частково на суму 10000 грн.
Зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
За ст.452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.
З огляду на зазначене, апеляційний суд доходить висновку, що додаткова ухвала Селидівського міського суду Донецької області від 18 лютого 2022 року підлягає скасуванню, а заява ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення – підлягає задоволенню зі стягненням з приватного виконавця Чучкова М.О. на користь заявника витрат на правову допомогу у розмірі 10000 грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 18 лютого 2022 року -скасувати.
Заяву ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення щодо відшкодування судових витрат задовольнити частково.
Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучкова Михайла Олександровича на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн.
В задоволенні решти вимог – відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повне судове рішення складено 01 березня 2023 року.

Головуючий суддя: О.В.Агєєв