Справа № 748/2130/22 	Головуючий у 1 інстанції Олещенко В.І. 	
Провадження № 33/4823/133/23 	  	
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП                                                          	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2023 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд в складі:

Головуючого - судді  Демченка О.В.,
    
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Чернігові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 17 січня 2023 року, 

                                           у с т а н о в и в: 

           Цією постановою суду      ОСОБА_1 ,  
                                                         ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина     
України, непрацюючого, проживаючого за            адресою:  
АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з нього на користь держави судовий збір у розмірі 536 грн 80 коп.
Судом було встановлено, що 08 жовтня 2022 року, о 14 год. 06 хв., ОСОБА_1 на повороті до с. Анисів на автодорозі Р-67 Количівка-Куликівка Чернігівського району, керував трактором «МТЗ-80», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода). Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі та продуття приладу “Драгер” на вимогу працівника поліції відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду стосовно нього змінити, виключивши з неї застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк  рік.  Зазначає, що у порушення п. 2.1 розділу 2 Правил дорожнього руху посвідчення на право керування транспортним засобом (трактором) під час керування транспортним засобом він не мав, тому працівники поліції його не вилучали. Вважає, що суд, застосувавши додаткове стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом на один рік, якого він не мав, наклав необґрунтовано. 
В засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився, судом був належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду. 
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Вказане положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи. яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
Дослідивши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.    
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні  адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,  при обставинах, зазначених у постанові, відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на досліджених судом першої інстанції доказах, які також були предметом перевірки апеляційного суду.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Відповідно до статті 266 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під дією препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є заходом забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення, який здійснюється в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України.
Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.
Відповідно до п. 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції за № 1452/735 від 09.11.2015 року у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я. 
З контексту п. 7 розділу 1 Інструкції вбачається наявне право водія відмовитися від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу або ж не погодитися з результатом огляду. Такі дії водія мають потягти за собою обов`язок поліцейського направити особу на огляд до закладу охорони здоров`я.
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Згідно пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України  від 23 грудня 2005 року №14 “Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті”, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення  серії ААД № 064850 від 08.10.2022 року від проходження огляду ОСОБА_1 відмовився, ознайомився з протоколом та власноруч його підписав. (а.с. 3).
Також вина ОСОБА_1 підтверджується направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08 жовтня 2022 року  (а.с. 4), розпискою ОСОБА_1 про зобов`язання не керувати транспортними засобами до повного витверезіння ( а.с. 5), відеозаписом до протоколу (а.с. 9).
Не заперечуючи свою вину та не оскаржуючи фактичні обставини справи, доводи апелянта у скарзі зводяться до неправомірного застосування судом додаткового стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом на один рік, оскільки посвідчення на право керування транспортним засобом, а саме, трактором під час керування він не мав. Таке прохання апелянта слід визнати безпідставним з огляду на таке.
Статтею 1 Закону України “Про автомобільний транспорт” № 2344-III від 05.04.2001 передбачено, що водій -  це особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.
Відповідно до довідки інспектора ВРПП Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області Царюк О. посвідчення водія  гр. ОСОБА_1 отримував 29.04.1996 року (а.с. 7).
Тобто на час вчинення правопорушення ОСОБА_1   фактично мав посвідчення водія на право керування транспортними засобами, проте не мав його при собі.
Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, апеляційний суд переконався, що місцевий суд правильно дійшов висновку, про те, що  ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, а саме, керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився пройти огляд на стан сп`яніння в установленому порядку.
Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладене судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення. 
З такими висновками погоджується апеляційний суд та доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з викладених у ній підстав.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,   

П О С Т А Н О В И В :

Залишити без задоволення апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .
Постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 17 січня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП -  без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя	О. В. Демченко