Ухвала        
 
22 березня 2023 року
м. Київ
 
справа № 489/2016/20
 
провадження № 61-1966ск23
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Семененком Вадимом Борисовичем, на постанову Миколаївського апеляційного суду від 13 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , про усунення перешкод у праві користування житлом шляхом виселення,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 вересня 2022 року             у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя                                                  особа - ОСОБА_3 , про усунення перешкод у праві користування житлом, шляхом виселення відмовлено.
 
Постановою Миколаївського апеляційного суду від 13 грудня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.
Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 вересня 2022 року у частині відмови у задоволенні позовних вимог про усунення перешкод                           у користуванні житловим будинком шляхом виселення скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення.
Позов ОСОБА_2 в частині усунення перешкод у праві користування житлом шляхом виселення задоволено.
Виселено ОСОБА_1 із житлового будинку, розташованого за адресою:                         АДРЕСА_1 , без надання іншого жилого приміщення.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
 
У лютому 2023 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , яка подана його                               представником - адвокатом Семененком В. Б., на постанову Миколаївського апеляційного суду від 13 грудня 2022 року з пропуском строку на касаційне оскарження судового рішення, оскільки згідно з поштовим штемпелем на конверті відправлена до Верховного Суду 09 лютого 2023 року.
 
Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду                   від 23 лютого 2023 року визнано наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними, а касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом                    Семененком В. Б., залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків. Запропоновано заявнику подати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення та надати докази поважності причин його пропуску; сплатити судовий збір за подання касаційної скарги та надати документ, що підтверджує його сплату; уточнити касаційну скаргу, в якій повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та направити на адресу Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду уточнену редакцію касаційної скарги з доданими до неї матеріалами відповідно до кількості учасників справи. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.
 
У наданий суддею Касаційного цивільного суду у складі Верховного Судустрок ОСОБА_1 направив матеріали на усунення недоліків, зазначених                       в ухвалі Касаційного цивільного судуу складі Верховного Суду від 23 лютого 2023 року, вважаючи, що вимоги ухвали виконано.
 
До суду касаційної інстанції надійшла квитанція про сплату ОСОБА_1 судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 1 681,60 грн                              та уточнена редакція касаційної скарги з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення.
 
Однак, вимоги ухвали Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23 лютого 2023 року виконано заявником не у повному обсязі, оскільки у порушення частини третьої статті 393 ЦПК України, ОСОБА_1 не подано до суду касаційної інстанції належних доказів поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження.
 
У заяві про усунення недоліків касаційної скарги ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження судового рішення, посилаючись на те, що оскаржувану постанову апеляційного суду його представник отримав                           10 січня 2023 року в приміщенні суду про що було зроблено відмітку                         в матеріалах справи, а саме представник розписався на заяві про отримання копії постанови. Зазначає, що в інший спосіб він та його представник постанову Миколаївського апеляційного суду від 13 грудня 2022 року не отримували, проте жодних доказів на підтвердження цього не надає. Крім того, при вирішенні питання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення просить урахувати те, що у лютому-березні 2022 року він виявив бажання та став на захист України у складі добровольчого об`єднання.
 
Проте, заявником не подано до суду касаційної інстанції належних доказів на підтвердження дати отримання саме ним копії оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції або доказів на підтвердження порушення апеляційним судом порядку вручення копії судового рішення, передбаченого статтею 272 ЦПК України, а також про обставини, що об`єктивно перешкоджали отримати вказане судове рішення і подати касаційну скаргу           в передбачений ЦПК України строк.
 
Наведені заявником обставинине є такими, що не залежать від волі особи, яка подає касаційну скаргу, і не надають такій особі права у будь-який необмежений час після спливу строку касаційного оскарження реалізовувати право на касаційне оскарження судового рішення.
 
Згідно із частиною першою та другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
 
Частиною першою статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
 
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зі спливом значного проміжку часу, є порушенням принципу юридичної визначеності та «права на суд», гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункти 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).
 
Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває                          в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справах «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року та «Трух проти України» від 14 жовтня                2003 року).
 
Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду.
 
Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.
 
Оскільки у відведений судом строк, станом на 22 березня 2023 року, вимоги ухвали Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23 лютого 2023 року заявником не виконано, що перешкоджає Касаційному цивільному суду у складі Верховного Суду вирішити питання про відкриття касаційного провадження, тому касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його                               представником - адвокатом Семененком В. Б., на постанову Миколаївського апеляційного суду від 13 грудня 2022 року слід вважати неподаною та повернути.
 
Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення (частина сьома статті 185 ЦПК України).
 
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його                 представником - адвокатом Семененком Вадимом Борисовичем, на постанову Миколаївського апеляційного суду від 13 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , про усунення перешкод у праві користування житлом шляхом виселення вважати неподаною та повернути заявнику.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику. 
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                         Р. А. Лідовець