КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
    03680 м. Київ , вул. Солом`янська, 2-а 

Номер апеляційного провадження № 22-ц/824/2394/2023                                                                                                                                          

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
 
            09 лютого 2023 року                                                                               м. Київ
                                                                                                                   Справа № 759/717/22
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:   
головуючого   судді-доповідача                            Ящук Т.І., 
суддів                                                                        Махлай Л.Д., Немировської О.В.,  
за участю секретаря  судового засідання              Кравченко Н.О.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 05 вересня 2022 року, постановлену  у складі судді Ул`яновської О.В., 
у справі за позовом  ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання договору довічного утримання (догляду),
 
встановив:
 
У січні 2022 року позивач   ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про розірвання договору довічного утримання (догляду) в порядку ст. 755 ЦК України.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.08.2014 року між ОСОБА_3 (відчужувач) та ОСОБА_1 (набувач майна) укладено договір довічного утримання (догляду), зареєстрований в реєстрі за № 15-836 державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Панченко Л.Є. та накладено заборону відчуження квартири, яка зареєстрована в реєстрі за № 15-837, в реєстрі заборон за № 19. Відповідно до п. 1 договору, позивач передає у власність відповідачу квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , взамін чого відповідач зобов`язується надавати позивачу довічне матеріальне забезпечення. Згідно п. 7 договору відповідач зобов`язується довічно повністю утримувати позивача, що визначається у вигляді: забезпечення її харчуванням, одягом, лікуванням, доглядом, необхідною допомогою, в тому числі медичною, надання побутових послуг, сплачувати комунальні платежі - грошова оцінка такого матеріального забезпечення складає 200 гривень, які щомісячно відповідач буде передавати позивачу. У випадку інфляції така оцінка підлягає індексації у порядку, встановленому законом; забезпечення позивача безоплатним довічним проживанням у квартирі номер АДРЕСА_2 ; проживати з позивачем в зазначеній квартирі з метою надання необхідної допомоги в разі потреби; в разі смерті позивача, забезпечити організацію поховання та ритуальних послуг. 
Однак, відповідач не виконує п. 7 договору, в тому числі не відвідує, не забезпечує належним харчуванням, одягом, лікуванням, доглядом, медичною допомогою позивача. Позивач не була забезпечена гідним рівнем життя, продуктами харчування, грошима, ліками та іншими необхідними для життя побутовими потребами, які відповідач зобов`язувалась забезпечити, про що повідомляла відповідача, однак вказані прохання залишились без уваги. В період до жовтня 2020 року, позивач не жила, а виживала, тому звернулась до своєї онучки ОСОБА_5 , з проханням забрати до себе, з надією про гідну старість, якій не говорила про укладений договір. Отже, з жовтня 2020 року за позивачем піклувалась, доглядала та матеріально утримувала її онука.  Зважаючи на ухилення відповідачем від своїх обов`язків згідно з договором, вік позивача, її стан та необхідність у постійному догляді, з жовтня 2020 року по нинішній час, позивач проживає з онукою за адресою: АДРЕСА_3 
Відтак, починаючи з жовтня 2020 року, відповідач систематично не виконує умови п. 7 договору довічного утримання, жодних стосунків з позивачем не підгримує, не цікавиться станом її здоров`я та взагалі її життям, не телефонує, не надає догляду, який вкрай їй потрібен, оскільки вона є людиною похилого віку та за станом здоров`я потребує коштів на медикаменти і лікування, харчування, придбання одягу, на оплату рахунків, допомоги по господарству, натомість її доглядає онука, її друзі та сусіди. Відповідач протягом тривалого часу взагалі не надає позивачу будь-якого утриманні та догляду, самоусунулась від виконання обов`язків, передбачених п. 7 договору. Зазначене порушення договору є триваючим та на момент подання позовної заяви продовжує існувати.
 
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 05 вересня 2022 року призначено у даній справі судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставлено  питання:
- чи була здатна ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розуміти значення своїх дій та керувати ними під час проведення судового засідання 05.09.2022 у Святошинському районному суді м. Києва по цивільній справі за позовними вимогами ОСОБА_3   до ОСОБА_1 про розірвання договору довічного утримання (догляду).
 
Не погоджуючись з ухвалою, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, в якій  просить ухвалу скасувати, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що оскільки інформація, яка викладена у висновку експерта, за наявності відповідних умов є доказом у справі, то клопотання про проведення експертизи має бути заявлене разом із позовною заявою. Проте, представником позивача порушено строки звернення із клопотанням про призначення експертизи. Як вбачається із протоколу судового засідання від 05.09.2022 року, про те, що є необхідність призначення судом експертизи відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 105 ЦПК України, представник позивача заявила вже після закриття підготовчого провадження та початку розгляду справи по суті. Разом із позовною заявою, відповіддю на відзив чи будь-якою іншою заявою по суті спору чи з процесуального питання представник позивача чи позивач клопотання про проведення експертизи не подавала. Крім того, не заявляла представник позивача і клопотання про поновлення чи продовження строків на подання доказів, пропущених з поважних підстав. Жодних поважних підстав пропуску строку на заявлення клопотання про проведення експертизи представник позивача не зазначила. Оскільки клопотання про проведення судової експертизи заявлене представником позивача безпосередньо в судовому засіданні, а не за п`ять днів до судового засідання, то таке подане з порушенням строків, встановлених судом першої інстанції.
Однак, судом першої інстанції жодним чином не враховано вказані грубі порушення норм ЦПК України, в тому числі не враховані зауваження представника відповідача з цього приводу. Більше того, судом першої інстанції також порушено встановлені ЦПК України темпоральні обмеження на прийняття ухвали про призначення експертизи. Суд першої інстанції не залишив клопотання відповідно до положень ст. 222 ЦПК України без розгляду та з порушенням закону постановив ухвалу про призначення судово-психіатричної експертизи.
Крім того, судом першої інстанції порушено порядок призначення судово-психіатричної експертизи на підставі ст. 105 ЦПК України. Вказує, що описова частина цього судового рішення повністю не відповідає звукозапису судового засідання та тому, що насправді відбувалось у судовому засіданні 05 вересня 2022 року. 
Вказує, що як вбачається зі звукозапису судового засідання, яке відбулось 05.09.2022 року, суддя Ул`яновська О.В. з невідомих причин, оскільки до цього не було жодних передумов, почала задавати позивачу запитання щодо того, чи може вона усвідомлювати значення своїх слів. Такі запитання були пов`язані виключно з тим, що позивач, вперше виголошуючи саме свою думку, а не те, що написано в позовній заяві, вказала на небажання існування цього спору, що відповідач до неї добре відноситься і вона не хоче розірвання договору довічного утримання.
Звертає увагу на те, що перед тим, як суддя почала задавати питання про усвідомлення позивачем своїх слів, представник позивача та суддя перебували протягом певного часу разу без присутності інших учасників процесу. Також під час судового процесу відповідач зауважила, що представник позивача та суддя Ул`яновська О.В. одночасно вели переписку у телефонах. З приводу позапроцесуального спілкування судді та представника позивача було заявлено відвід судді.
Наголошує про те, що у позивача, начебто, болить голова, що вона є голодна та втомлена від допиту 7 свідків, ні представник позивача, ні позивач під час судового засідання не зазначали. Про похилий вік та, начебто, не усвідомлення позивачем своїх слів, втрату розуміння часу представник позивача вперше зазначила в письмовому клопотанні, яке було подане через канцелярію Святошинського районного суду міста Києва вже після проголошення ухвали про призначення експертизи. При цьому, вказане клопотання підшите секретарем судового засідання перед протоколом судового засідання від 05.09.2022 року таким чином, щоб створити "видимість" його подачі під час судового засідання. При цьому, навіть в письмовому клопотанні, поданому після прийняття рішення, представник позивача не ставила питання про встановлення психічного стану позивача станом на 05.09.2022 року та не зазначала тих обставин, які з невідомих підстав зазначені в описовій частині оскаржуваної ухвали.
Суд першої інстанції при призначенні судово-психіатричної експертизи вийшов за межі своїх повноважень та з порушенням вимог ст. 105 ЦПК України з власної ініціативи призначив таку експертизу, спотворивши описову та мотивувальну частини ухвали суду, та вказавши те, чого не мало місця в клопотанні представника позивача.
Вказує, що в даному випадку призначення судово-психіатричної експертизи не відповідає завданню цивільного судочинства та суті судової експертизи в цивільному процесі. Вказує, що предметом доказування у цій справі є належне/неналежне виконання відповідачем обов`язків за договором довічного утримання (догляду). Звертаючись з даним позовом, позивач чи її представники не заявляли вимог про визнання договору довічного утримання (догляду) недійсним у зв`язку із тим, що позивач під час його укладення не усвідомлювала значення своїх дій та/або не могла керувати ними. Таким чином, психологічний стан позивача в будь-який із періодів дії договору довічного утримання (догляду) не входить до предмета доказування в даній цивільній справі № 754/2572/22.
Отже, судово-психіатрична експертиза призначається саме в тих випадках, коли є підстави вважати, що під час вчинення правочину в особи був наявний розлад психіки, внаслідок якого вона не могла усвідомлювати та керувати своїми діями під час вчинення правочину та такий стан особи є предметом доказування. Жоден із зазначених випадків не є присутнім в даній цивільній справі. Звертає увагу, що дійсною підставою заявлення представником позивача необхідності проведення експертизи на підставі п. 2 ч. 1 ст. 105 ЦПК України є те, що позивач заявила про добросовісне виконання відповідачем умов договору довічного утримання (догляду) і своє небажання розривати цей договір й небажання розгляду спору судом. Питання про те, що позивач не бажає існування даного спору, про що вже неодноразово вона говорила і відповідачеві, і оголосила в суді, - це питання правової позиції, а не психічного стану. Фактично представник позивача заявила про те, що її клієнт має психічний розлад, оскільки  її показання не співпадають з тим, що було придумано адвокатами та онукою позивача ОСОБА_5 в позовній заяві. 
 
В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної скарги, просила ухвалу суду скасувати та повідомила суду, що ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач ОСОБА_3 померла, подавши відповідну заяву.
Адвокат Соботник Р.В. подав заяву про зупинення провадження у справі до залучення правонаступників позивача, однак апеляційним судом ухвалою від 09.02.2023 року, без виходу до нарадчої кімнати, вказану заяву залишено без розгляду, у зв`язку тим, що довіреність представника позивача закінчила свою дію у зв`язку зі смертю позивача.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 248 ЦК України представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності.
Також апеляційним судом було відмовлено у задоволенні  клопотання  відповідача ОСОБА_1 про закриття  провадження у справі з тих підстав, що дані правовідносини не допускають правонаступництва, виходячи  з наступного.
Як вбачається  з матеріалів справи,  відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Святошинським відділом ДРАЦС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) 29 листопада 2022 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 83 роки ( а.с. 26, т. 3)
Згідно зі статтею 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.
У позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі.
Процесуальне правонаступництво у разі смерті фізичної особи - сторони в порядку статті 55 ЦПК України можливе шляхом залучення правонаступників за умови, що смерть фізичної особи настала після звернення позивача до суду та відкриття провадження у справі.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
У статті 1219 ЦК передбачено, що до складу спадщини не входять права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема:   1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.
Відповідно до висновків Верховного Суду в ухвалах від 08 липня 2020 року у справі № 490/4649/18,   від 21 березня 2018 року у справі № 755/1226/17-ц, від 15 червня 2021 року у справі № 755/14034/20 правовідносини сторін у справі про розірвання договору довічного утримання допускають правонаступництво.
Враховуючи, що спірні правовідносини у даній справі про розірвання договору довічного утримання допускають правонаступництво,  клопотання відповідача ОСОБА_1 про закриття провадження у справі  на підставі п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України - задоволенню не підлягає.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, вислухавши відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного. 
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , якому просила:
- розірвати договір довічного утримання (догляду), посвідчений державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Панченко Л.Є., 29.08.2014 року за реєстровим № 15-836, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ,
- визнати право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 431501780000 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, за ОСОБА_3 ,
- скасувати обтяження заборону на нерухоме майно (номер запису про обтяження: 6834337 Дата, час державної реєстрації: 29.08.2014 15:34:08), яка була накладена згідно Договору довічного утримання (догляду), посвідченого державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Панченко Л.Є., 29.08.2014 року за реєстровим № 15-836, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .
 
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17.01.2022 відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 
В підготовчому засіданні від 20.06.2022 року були присутні представник позивача ОСОБА_6 та представник відповідача ОСОБА_7 . Зі змісту протоколу підготовчого засідання вбачається, що судом задоволено клопотання про виклик свідків та визнано явку позивача обов`язковою, у справі оголошено перерву на 05.09.2022 року на 11:40 хв.
Відповідно до протоколу судового засідання в підготовче засідання 05.09.2022 року з`явились позивач ОСОБА_3 , її представник ОСОБА_6 , відповідач  ОСОБА_1 , її представник ОСОБА_2 , а також  свідки, які допитувались в цьому засіданні. Крім того, представником позивача було заявлено клопотання про призначення експертизи для визначення психічного стану позивача станом на 05.09.2022 року.
Відповідно до клопотання від 05.09.2022 року, наявного в матеріалах справи, представник позивача просила призначити судово-психіатричну експертизи стосовно позивача ОСОБА_3 та поставити експерту питання щодо здатності позивача усвідомлювати свої дії та слова та стосовно здатності  пам`яті обставин зі свого життя, посилаючись на похилий вік позивача, не усвідомлення своїх слів, втрату розуміння часу. 
 
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 05 вересня 2022 року призначено у даній справі судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставлено  питання:
- чи була здатна ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розуміти значення своїх дій та керувати ними під час проведення судового засідання 05.09.2022 у Святошинському районному суді м. Києва по цивільній справі за позовними вимогами ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ) про розірвання договору довічного утримання (догляду).
 
Задовольняючи заяву про призначення судової-психіатричної експертизи ухвалою суду від 05 вересня 2022 року, суд першої інстанції виходив з того, що  для з`ясування всіх необхідних обставин справи необхідні спеціальні знання, а тому по даній справі необхідно призначити судово-психіатричну експертизу.
З таким висновком суду колегія суддів не погоджується, оскільки він зроблений з порушення норм процесуального права, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 1,  ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, сторонами ( стороною ) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну. Питання, які ставляться експерту, і його висновок щодо них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта (п. 4, 5 ,6  ч. 2 ст. 103 ЦПК України).
Згідно зі ст. 105 ЦПК України, призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: 1) характер і ступінь ушкодження здоров`я; 2) психічний стан особи; 3) вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.
Згідно з ч. ч. 1, 3, 5 ст. 104 ЦПК України, про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи. Ухвала про призначення експертизи направляється особам, яким доручено проведення експертизи, та учасникам справи. Об`єкти та матеріали, що підлягають дослідженню, направляються особі, якій доручено проведення експертизи (провідному експерту або експертній установі).
Враховуючи вище викладене, експертиза призначається в тому випадку, коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи та поданих доказів, при цьому особа, яка заявляє клопотання про призначення експертизи, повинна обґрунтувати та довести необхідність її призначення.
З матеріалів справи встановлено, що предметом доказування у цій справі є доведення позивачем факту порушення (неналежного виконання) відповідачем обов`язків, визначених у п. 7 договору довічного утримання (догляду) від 29.08.2014 року, укладеного між ОСОБА_3 (відчужувач) та ОСОБА_1 (набувач майна), у зв`язку з чим такий договір має бути розірваний, з підстав, визначених ст.755 ЦК України.
Договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини (п. 1 ч.1  ст.755 ЦК України).
У постанові Верховного Суду від 19 червня 2019 року в справі № 759/501/17 (провадження № 61-14554св18) зроблено висновок, що «тлумачення пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України свідчить, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду за умови доведення відчужувачем факту порушення набувачем своїх обов`язків за договором довічного утримання (догляду), що може проявлятися у вигляді неповного чи неналежного забезпечення доглядом, допомогою, харчуванням відчужувача або у вигляді повного невиконання вказаних дій.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.
Судова експертиза повинна призначатися лише для встановлення даних, які входять в предмет доказування у справі, і не може стосуватися тлумачення і застосування правових норм.
Порядок проведення судово-психіатричної експертизи затверджено Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 травня 2018 року №865, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 14 червня 2018 року за №719/32171.
Предметом СПЕ є психічний стан особи у певні юридично значимі проміжки часу. Психічний стан особи у певні юридично значимі проміжки часу визначається з метою надання відповіді на запитання, поставлені особою або органом, яка (який) залучила(в) експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.
 
Згідно з  ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ч. 1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
За змістом вказаних норм, докази  - це відомості про факти, за допомогою яких суд з`ясовує дійсні правовідносини сторін, обставини, що мають значення для справи. Засоби доказування - це джерело, в якому зафіксовано зміст доказу. Такими засобами можуть бути, зокрема, висновок експерта. 
Відповідно до ч.1 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.
Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. (ч.2 ст.102 ЦПК).
Отже, судова експертиза, як один із засобів доказування, сприяє всебічному, повному й об`єктивному дослідженню та з`ясуванню обставин справи, ефективному вирішенню цивільних справ і постановленню законних і обґрунтованих судових рішень та призначається у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.
Питання, на які представник позивача бажає отримати відповідь, повинні мати безпосередній зв`язок з вказаною підставою позову, і на них можна отримати відповідь лише експертним шляхом, призначивши судову експертизу.
Висновок експерта є одним із видів доказів і має відповідати критеріям належності і допустимості доказів. 
Отже, судова експертиза призначається лише у разі потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.
 
У постанові Верховного Суду від 15 березня 2018 року в справі № 524/8818/15-ц, зазначено, що для визначення тимчасового стану особи, при якому вона внаслідок функціональних розладів психіки, порушення фізіологічних процесів в організмі або інших хворобливих станів не може розуміти значення своїх дій та керувати ними у момент укладення нею правочину, необхідно обов`язкове призначення судово-психіатричної експертизи.
У статті 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначено презумпцію психічного здоров`я, суть якої полягає в тому, що кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, допоки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.
Для визначення тимчасового стану особи, за якого вона внаслідок функціональних розладів психіки, порушення фізіологічних процесів в організмі або інших хворобливих станів не може розуміти значення своїх дій та керувати ними у момент укладення нею правочину, є обов`язковим призначення судово-психіатричної експертизи.
Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину, має бути категоричним та не може ґрунтуватись на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Отже, судово-психіатрична експертиза призначається саме в тих випадках, коли є підстави вважати, що під час вчинення правочину в особи був наявний розлад психіки, внаслідок якого вона не могла усвідомлювати та керувати своїми діями під час вчинення правочину та такий стан особи є предметом доказування. 
 
Таким чином, встановлення обставин щодо психічного стану позивача ОСОБА_3 , чи була вона здатна розуміти значення своїх дій та керувати ними під час проведення судового засідання 05 вересня 2022 року,  не входить до предмета доказування у справі, оскільки предметом доказування у цій справі є доведення позивачем факту порушення (неналежного виконання) відповідачем обов`язків, визначених у п. 7 цього договору, що може бути підставою для його розірвання, з підстав, передбачених ст. 755 ЦК України. 
Враховуючи те, що сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх доводів та заперечень, а перевірка вказаних обставин має значення для правильного вирішення спору, суду першої інстанції необхідно було перевірити, чи дійсно вказаний доказ (висновок експерта щодо визначення психічного стану позивача під час проведення судового засідання 05.09.2022 року) стосується предмету доказування у цій справі та чи дійсно з`ясування певних обставин позову потребує спеціальних знань.
Колегія суддів виходить з того, що судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять саме до предмету доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.
Системний аналіз ст. 103 ЦПК України свідчить про те, що висновок експерта є одним із засобів доказування у цивільному судочинстві, який оцінюється судом у сукупності з іншими доказами, та який має відповідати вимогам належності, тобто стосуватися предмету спору.
Отже, судова експертиза (в тому числі і по ініціативі суду) призначається для з`ясування обставин, що мають значення по справі і потребують спеціальних знань, виходячи з предмету позову. Призначення експертизи у випадках, коли з`ясування певних обставин виходить за межі предмету доказування, є неприпустимим.
 
За викладених обставин, висновок суду першої інстанції про необхідність призначення судово-психіатричної експертизи щодо визначення здатності ОСОБА_3 розуміти значення своїх дій та керувати ними під час проведення судового засідання 05.09.2022 у Святошинському районному суді м. Києва у даній справі  про розірвання договору довічного утримання (догляду), колегія суддів вважає помилковим, оскільки питання, що поставлене судом на вирішення експертизи, визначені судом некоректно, не входять до предмету доказування за заявленими позовними вимогами.  Суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не навів мотивованих  підстав необхідності призначення у справі даної експертизи.
Вмотивованість судових рішень, до яких віднесені і ухвали суду, є загальною вимогою національного законодавства (статті 260 та 263 ЦПК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 260 ЦПК України, в мотивувальній частині ухвали суду має бути зазначено мотиви, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу. 
Задовольняючи клопотання представника позивача, судом першої інстанції в порушення ч.3 ст. 260 ЦПК України не мотивовано необхідність призначення у цій справі судової-психіатричної експертизи, не вказано обставин, які зумовили необхідність її призначення та обґрунтування, які саме обставини будуть встановлені висновком експерта за результатами проведення експертизи та матимуть значення для вирішення даного спору про розірвання договору довічного утримання (догляду) в порядку ст. 755 ЦК України та прийняття відповідного рішення по суті.
Отже, висновок суду першої інстанції про необхідність призначення судової-психіатричної експертизи, колегія суддів вважає помилковим, адже суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не навів переконливих підстав необхідності призначення у справі даної експертизи без яких не можливо вирішити справу по суті. 
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу,  оскільки ухвала суду про призначення судово-психіатричної експертизи прийнята з порушенням норм процесуального права, тому наявні підстави для скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, з врахуванням вимог ст. 55, п.1 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.
 
Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374 - 376, 381-383 ЦПК України, суд
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , - задовольнити. 
Ухвалу Святошинського районного суду у м. Києва від 05 вересня 2022 року - скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.  
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складено  20 березня 2023 року.

    Суддя  - доповідач:                                                                   Ящук Т.І. 
 
                        Судді:                                                                      Махлай Л.Д.
                                                                                                         
                                                                                                         Немировська О.В.