ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 333/2717/22                                 Головуючий в 1 інст. Тучков С.С.
Провадження № 33/807/86/23                                         Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       17 лютого 2023 року         м. Запоріжжя
Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за участі ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Неткала О.О., за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 листопада 2022 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, неодруженого, освіта середня, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В:
Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що 28.06.2022 року о 20-10 годині в м. Запоріжжя, Комунарському районі по вул. Космічна біля будинку 19, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «BMW 320D», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом паркування без порушень ПДР України.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1  вважає постанову суду першої інстанції незаконною і такою, що підлягає скасуванню.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не врахував того, що його відмова від проходження огляду мала місце через неможливість надати біологічне середовище для проведення лабораторного дослідження. 
Апелянт вважає, що не можливо кваліфікувати його дії, як безумовну відмову від медичного огляду. Він під час події не відмовлявся від огляду, а лише прохав взяти в нього інші біологічні зразки. 
Вказує, що лікар мав можливість взяти інші біологічні середовища, а саме сечу, слину та змиви з поверхні губ, шкіряного покриву обличчя і рук, як це визначено Інструкцією МВС, МОЗ України від 09.11.2015 року за №1452/735. 
Зазначає, що відсутність технічної можливості та відповідних систем в медичному закладі, не може бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності та встановлення її вини. 
Апелянт вважає, що медичний висновок є недійсним та не може бути прийнятий судом до уваги, оскільки складений з порушенням п. 7-8 розділу ІІІ Інструкції МВС, МОЗ України від 09.11.2015 року за №1452/735. 
Суд першої інстанції в порушення вимог національного закону самостійно викликав та допитав лікаря ОСОБА_2 .
Щодо наявності у нього ознак сп`яніння, то апелянт вказує, що згідно акту огляду вказано, що зовнішній вид особи є охайним, поведінка збуджена, балакучий, орієнтування на місці не порушено, мовна здатність не порушена, обличчя бліде, зіниці розширені, реакція на світло присутня, дихання не змінне, поза «Ромберга» без порушення. 
Тобто, апелянт вважає, що визначені ознаки інспектором поліції є надуманими, оскільки спростовуються вищезгаданим актом. 
Інспектор поліції під час події вказав, що визначені ознаки у нього є лише формальністю, адже це стандартні ознаки, які передбачені Інструкцією. 
Відеозапис події не є цілісним, та складається з фрагментів. Наявний в матеріалах справи відеозапис фактично не відображає відомостей про вчинення порушення, а лише містить процесуальні дії працівників поліції. 
З відеозапису не вбачається, що він має ознаки будь-якого сп`яніння, навпаки встановлено, що він здійснює дії розсудливо, адекватно. 
Просить апеляційний суд постанову скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
Заслухавши позицію особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Неткала О.О.; перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Готуючись до розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, підлягають вирішенню питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду, чи витребувано необхідні додаткові матеріали.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясовувати питання: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Також при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статях 247, 280 КУпАП, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 цього Кодексу. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.
У відповідності з ч.ч. 1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Вказані вимоги закону при розгляді адміністративної справи щодо обвинуваченого ОСОБА_1 судом першої інстанції належним чином не виконані, виходячи з наступного.
Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №276847 (а. с.1), направлення на огляд водія транспортного засобу (а.с.3), медичний висновок від 28.06.2022 року (а.с.4), письмові пояснення ОСОБА_1 (а.с.5), відеозаписом події (а.с.8), актом медичного огляду (а.с.36), показання лікаря ОСОБА_2 .
Разом з тим суд першої інстанції, виходячи з постанови, не надав належної оцінки поясненням ОСОБА_1 у сукупності з іншими матеріалами справи.
Крім того, піддаючи аналізу постанову місцевого суду, апеляційний суд дійшов до висновку, що під час розгляду справи не було належним чином досліджено відеозапис події.
Вказані недоліки є істотними процесуальними порушеннями, оскільки впливають на правильність судового рішення за справою. 
Для з`ясування всіх обставин справи, апеляційним судом заслухано ОСОБА_1 , який пояснив, що 28.06.2022 року його було доставлено до медичного закладу для проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння. Через фізіологічні можливості він не міг здати сечу. Просив лікаря взяти інший вид середовища. Від огляду не відмовлявся. Лікар вказав, що він повинен написати відмову від проходження огляду або прийти через 1,5 години для здачі біологічного середовища. Але працівники поліції його вивили з приміщення закладу охорони здоров`я та відразу склали протокол про адміністративне правопорушення, в якому вказали, що він відмовився від проходження огляду, що не відповідає дійсності. 
Апеляційний суд вважає вказані пояснення ОСОБА_1  є такими, що заслуговують на увагу суду.
Вказане обґрунтовується також й показами лікаря ОСОБА_2 , який під час судового засідання в суді першої інстанції пояснив, що ОСОБА_1 був доставлений до лікарні працівниками поліції. ОСОБА_1 запропоновано було почекати та здати біологічне середовище. 
Під час судового засідання в суді апеляційної інстанції було переглянуто відеозапис на зовнішньому носії інформації у вигляді СД-диску.
Виходячи з переглянутого відеозапису, встановлено, що ОСОБА_1 дійсно доставлено до медичного закладу для проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння. Під час події, ОСОБА_1 вказав, що не може задати біологічне середовище та прохав відібрати в нього інші зразки. Лікар медичного закладу вказував ОСОБА_1 написати власноручно в акті огляді, що він відмовляється від огляду, але ОСОБА_1 таке писати категорично відмовився, мотивуючи тим, що від огляду не відмовляється, а з фізіологічних причин не може здати сечу. Після чого, лікар вказав, щоб ОСОБА_1 чекав 1,5 годин або писав пояснення, що він відмовляється. Через короткий проміжок часу поліцейські ОСОБА_1 виводять із закладу охорони здоров`я, після чого відразу складають матеріали про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Таким чином, встановлено, що ОСОБА_1 не відмовлявся від огляду, а лікарем запропоновано було здати біологічне середовище через деякий проміжок часу - 1,5 години. Однак, працівники поліції, не чекаючи вищевказаного часу та в супереч порядку проведення огляду передчасно розпочали складання адміністративного матеріалу, відносно ОСОБА_1 за порушення вимог п. 2.5 ПДР України. 
Апеляційний суд оцінюючи встановлені обставини, вважає що допущені порушення працівниками поліціє є істотними, які ставлять під сумнів законність завершення проведення процедури огляду на стан сп`яніння. 
При цьому, суд не вправі самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Виходячи з наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні допустимі докази, які поза розумним сумнівом підтверджують, що дії  ОСОБА_1 містять ознаки інкримінованого правопорушення. 
Враховуючи усе вище викладене та аналізуючи докази в їх сукупності, суддя апеляційного суду приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні і судом не здобуті допустимі докази вчинення  ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а викладені обставини залишилися поза увагою суду першої інстанції, у зв`язку з чим було постановлено помилкове рішення про притягнення особи до відповідальності, яке підлягає скасуванню, а провадження у справі, - закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити. 
Постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 листопада 2022 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати. 
Провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                        В.Я. Рассуждай
Дата документу  Справа № 333/2717/22