ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2023 року	Львів	Справа № 380/15245/22 пров. № А/857/17178/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача:                                                  Гінди О.М.,
суддів:                                                                      Ніколіна В.В., Пліша М.А.,
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2022 року про повернення позовної заяви (головуючий суддя: Хома О.П., місце ухвалення - м. Львів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання нарахувати та виплатити грошову компенсація за невикористану відпустку, –

встановив:

ОСОБА_1 , 20.10.2022, через засоби поштового зв`язку, звернулася до суду з позовом, в якому просила:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати компенсації за невикористані дні додаткові відпустки, передбачені частиною четвертою статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 № 702 за період з 2013 по 2022 роки;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку, передбачену частиною четвертою статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 № 702 за період з 2013 по 2022 роки, виходячи з повного місячного розміру грошового забезпечення, право на отримання якого мала позивач відповідно до чинного законодавства на день звільнення з військової служби.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2022 року у задоволенні заяви представника позивача про поновлення строку звернення до суду  відмовлено повністю. 
Позовну заяву ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного  загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії повернуто позивачці разом з усіма доданими до неї матеріалами.
Із цим судовим рішенням суду першої інстанції не погодилася позивачка та оскаржила в апеляційному порядку. Вважає його необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт покликається на те, що на час звільнення позивачки з військової служби, відповідно до ст. 233 КЗпП України, звернення до суду у разі порушення законодавства про оплату праці з вимогами про стягнення заробітної плати, не обмежувалося будь-яким строком.
У відповідності до ч. 2 ст. 312 КАС України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зокрема, про повернення позовної заяви, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Враховуючи вимоги цієї статті, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що цю справу слід розглядати без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних мотивів. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 31.10.2022 позовну заяву ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії залишено без руху, у зв`язку з тим, що представник позивачки, звертаючись до суду з позовною заявою, пропустив місячний строк звернення до суду, встановлений частиною п`ятою статті 122 КАС України. 
Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що така, з вимогами про не нарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, яка є складовою грошового забезпечення до звільнення з військової служби (компенсація за невикористанні дні відпустки за період з 2013 по 2022 роки), подана з пропуском місячного строку звернення до суду, передбаченого частиною п`ятою статті 122 КАС України. Крім цього, суд не встановив переконливих фактичних обставин, які б свідчили про дійсні істотні перешкоди чи труднощі для своєчасного звернення позички до суду за захистом своїх прав.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно з приписами ч. ч. 1, 2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч. 5 ст. 122 КАС України).
Суд апеляційної інстанції зазначає, що частиною 2 ст. 233 КЗпП України (в редакції чинній на момент звільнення позивачки з військової служби 09.06.2022) встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що на момент подання позовної заяви, відбулася зміна законодавства у частині строків звернення до суду за вирішенням трудових спорів, зокрема, щодо питань стягнення заробітної плати.
Так, Законом України № 2352-IX від 01.07.2022 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», який набрав чинності 19.07.2022, внесено зміни до норм КЗпП України.
Зокрема, частини 1 і 2 ст. 233 КЗпП України викладені в новій редакції, згідно якої, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті (ч. 1).
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). 
Згідно нової редакції ст. 234 КЗпП України, у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року.
Таким чином, починаючи з 19.07.2022, у КЗпП України відсутня норма, яка передбачає право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати, у разі порушення законодавства про оплату праці, без обмеження будь-яким строком.
За правилами частини 3 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи, зокрема, вирішення судом питання щодо дотримання строків звернення до суду та відкриття провадження у справі.
Таким чином, враховуючи вимоги частини 3 статті 3 КАС України, до спірних правовідносин підлягає застосуванню строк, передбачений приписами частини 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, яка є спеціальною нормою.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції не бере до уваги покликання апелянта, що позовні вимоги щодо стягнення заробітної плати не обмежувалося будь-яким строком. Оскільки чинне нормативно-правове регулювання, надає підстави для висновку, що на момент звернення до суду з цим позовом (20.10.2022), у спорах, пов`язаних з прийняттям на публічну службу, її проходженням, звільненням з публічної служби, у тому числі щодо спорів про належні до виплати суми заробітної плати (грошового забезпечення) та інші виплати, пов`язані  з проходженням та звільненням з публічної служби, встановлюється місячний строк передбачений КАС України.
Крім цього, суд апеляційної інстанції зауважує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. 
Щодо покликання позивачки, як на поважність пропуску строку звернення до суду, на перебування представника позивача – ОСОБА_2   на військові службі   у період з 02.03.2022 по 03.09.2022, що унеможливило звернення до суду раніше, то суд апеляційної інстанції не бере такі до уваги. Оскільки, перебування представника позивачки ОСОБА_2 на військові службі не свідчить про неможливість її звернення до суду в межах строку визначеного КАС України. Крім цього, позивачка не була позбавлена можливості звернутися до іншого представника для захисту своїх прав.
Крім цього, при вирішенні питання щодо можливості поновлення строку звернення до суду в період дії воєнного стану, на які також покликається позивачка, то суд апеляційної інстанції зауважує, що необхідно враховувати інтенсивність бойових дій на певній території, загальної воєнної ситуації як в країні, так і в певному регіоні, де знаходиться учасник справи (його представник), при цьому суд має дотримуватися балансу між безпекою учасників справи та дотриманням процесуальних прав учасників справи і засад судочинства.
Разом з тим, позивачкою та її представником, не наведено фактів того, що саме у зв`язку із введенням воєнного стану, подання позовної заяви стало можливим лише 20.10.2022.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовну заяву необхідно повернути позивачці, оскільки нею пропущено місячний строк звернення до суду.
Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. ст. 312, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд –

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2022 року про повернення позовної заяви у справі № 380/15245/22 без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	В. В. Ніколін 	
 	 	М. А. Пліш