Справа № 351/1724/22 
Провадження № 22-ц/4808/373/23 
Головуючий у 1 інстанції Сегін І.Р. 
Суддя-доповідач Бойчук 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2023 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
                       судді-доповідача        Бойчука І.В.,
                       суддів:                Пнівчук О.В., Томин О.О.,
розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Снятинського районного суду від 27 грудня 2022 року під головуванням судді Сегіна І.Р. у м. Снятин,
в с т а н о в и в:
У листопаді 2022 року ОСОБА_1  звернулася з позовом до  ОСОБА_2  про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.
В обґрунтування позову зазначила, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.04.2011 та на даний час в суді на розгляді перебуває справа про розірвання цього шлюбу.
У шлюбі у сторіннародилося троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Вони з відповідачем спільно не проживають та не підтримують ніяких стосунків. Відповідач добровільно коштів на утримання дітей не надає.
Посилаючись на те, що відповідач теж зобов`язаний утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття та з врахуванням збільшення позовних вимог, просила ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 5 000 грн щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дітьми повноліття.
Рішенням Снятинського районного суду від 27 грудня 2022 року позов задоволено частково.
Вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі по 3 500 грн на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, з дня пред`явлення позову, тобто з 22.11.2022 і до досягнення дітьми повноліття.
В решті позову відмовлено.
У відповідності зі ст. 430 ч. 1 п. 1 ЦПК України вирішено допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 992,40 грн судового збору.
У апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду.
Вказує, що ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не належним чином дослідив його матеріальний стан та здебільшого на підставі неправдивих доказів і доводів, поданих позивачем. Також не встановив таких обставин як дійсні потреби дітей з урахуванням їх віку, який розмір у грошовому виразі мають ці витрати, а також повністю залишив поза увагою солідарний разом з батьком обов`язок матері в утриманні та забезпеченні дітей. 
Зазначає, що не підтвердженим є той факт, що він стабільно матеріально забезпечений. Здійснення рейсів за кордоном жодним чином не може свідчити про високий рівень його доходу, виконання ним вказаної роботи взагалі не може бути підставою для покладення лише на нього одноособово забезпечувати дітей шляхом присудження до сплати аліментів у значному розмірі.
Розмір аліментів, визначений оскаржуваним рішенням, є завищеним та обтяжливим для нього як платника аліментів і разом з цим призводить до безпідставного збагачення позивача.
Він у дійсності виконує регулярні рейси у Європу, однак, із введенням в Україні воєнного стану, перевезеннями користуються переважно жінки. При цьому, час від часу, у зв`язку із відсутністю пасажирів, йому доводиться докладати свої кошти для придбання палива щоб доїхати до кінцевої станції. Знайти іншу роботу немає можливості у зв`язку із складною ситуацією в країні.
В матеріалах справи відсутні докази про наявність у нього іншого майна, від якого він може отримувати доходи, а також, що він за своїм матеріальним станом спроможний сплачувати аліменти на дитину щомісячно у визначеному розмірі.
З урахуванням свого матеріального становища, розміру прожиткового мінімуму, встановленого на дитину відповідного віку, із врахуванням рівності прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дитини, виходячи із принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності матеріальним нормам суспільства, вважає, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з нього на користь позивача на утримання дітей, слід зменшити до 1 800,00 грн щомісячно на кожну дитину. Такий розмір аліментів сприятиме гармонійному фізичному та духовному розвитку дитини. Аліменти у зазначеному розмірі є помірною сумою, не завищеною в сьогоднішніх умовах з урахуванням віку та потреб дітей. В разі понесення позивачем додаткових витрат на дітей вона в будь-який момент може звернутися до нього про стягнення таких витрат.
Просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково і стягувати з нього аліменти у розмірі по 1 800 грн на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
ОСОБА_1 правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги враховуючи таке.
Відповідно до ч.1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 05.04.2011 зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 4).
Відповідно до свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 , НОМЕР_3 та НОМЕР_4 у шлюбі сторін народилося троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 5-7).
Згідно довідки Снятинської міської ради від 21.11.2022 № 2131 позивач зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; склад її сім`ї наступний: чоловік ОСОБА_2 , діти - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , а також- мати ОСОБА_6 та вітчим ОСОБА_7 (а.с. 8).
Згідно довідки ТОВ «П-Транс» ОСОБА_2 працює в товаристві з 12.11.2019 водієм автотранспортних засобів та його сукупний дохід за період з 01.12.2021 по 30.11.2022 склав 72 607,29 грн (а.с. 23).
В суді першої інстанції позивачка згідно ст. 234 ЦПК України була попереджена про кримінальну відповідальність як свідок, приведена до присяги і дала покази, про те, що їй відомо про характер роботи відповідача. Останній працює водієм рейсового автобуса та в тиждень має по два рейси, за які отримує заробіток у розмірі 6500 грн. В місяць відповідач отримує не менше 50 000 грн. Зазначила, що вона ніде не працює, будь-яких доходів не отримує, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей. Відповідач же є особою працездатного віку, не є інвалідом, працевлаштований, інших утриманців не має (а.с. 27-29).
Відповідно до частин першої і другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема ст. 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку.
Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
За змістом вказаних норм закону обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції вірно вказав, що право вибору стягнення аліментів у частці або в твердій грошовій сумі належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч. 1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум на дітей віком дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня – 2 618 грн, з 1 липня – 2 744 грн, з 1 грудня – 2 833 грн.
Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції врахував, що відповідачем не надано даних про його непрацездатність, незадовільний стан його здоров`я, наявність на його утриманні інших дітей, непрацездатних членів родини, існування інших обставин, які мають істотне значення для визначення розміру аліментів, передбачених ст. 182 СК України.
При цьому, суд першої інстанції критично оцінив довідку про доходи відповідача, оскільки вона видана товариством, яке здійснює господарську діяльність та щомісячна заробітна плата відповідачу нарахована в мінімальному розмірі та не відповідає кваліфікації працівника та виконуваним ним обов`язків, зокрема, водія міжнародних пасажирських перевезень, а також врахував поширену господарську практику нарахування заробітної плати в мінімальному розмірі та виплату на руки заробітної плати у більшому розмірі.
За встановлених судом обставин та з врахуванням таких відповідно до вимог ст. 182 СК України суд першої інстанції, виходячи з принципів розумності та справедливості, дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Проте, стягуючи аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 3 500 грн щомісячно на утримання неповнолітніх дітей, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття, суд першої інстанції не урахував того, що позивачем не надано будь-яких доказів щодо стану здоров`я та матеріального становища дітей, що має враховуватися судом при визначенні розміру аліментів. Крім того, суд першої інстанції не надав оцінки показам позивачки щодо фактичного заробітку відповідача в розмірі понад 50 000 грн в місяць та відповідно не встановив достатність його доходу для стягнення аліментів на трьох дітей у загальній сумі 10 500 грн.
Матеріали справи не містять доказів наявності у відповідача витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
На думку колегії суддів визначений судом першої інстанції загальний розмір аліментів є завищеним, тому з урахуванням мінливості отриманого доходу батька, стану його здоров`я, молодого віку та необхідності працювати і забезпечити гармонійний розвиток дітей, розмір аліментів слід зменшити до 2 850 грн на кожну дитину.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідачем не надано належних та допустимих доказів, якими підтверджується його дійсний майновий стан, зокрема щодо наявності на праві власності нерухомого та рухомого майна, тому посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не перевірив і не врахував його матеріальний стан не приймаються до уваги. 
За встановлених обставин справи, виходячи з принципів розумності та справедливості, з врахуванням інтересів неповнолітніх дітей, беручи до уваги часткове визнання відповідачем позову, апеляційний суд вважає, що стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 2 850 грн на кожну дитину, забезпечить дітям належні умови для їх фізичного, розумового, морального та соціального розвитку.
Твердження апелянта про можливість сплати ним аліментів у розмірі не більше 1 800 грн щомісячно і цих коштів буде достатньо для забезпечення фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку дитини є безпідставними. Відповідач є працездатним, не має на утриманні інших дітей, непрацездатних членів родини, тому зобов`язаний надавати дітям матеріальне утримання у визначеному апеляційним судом розмірі.
Також відповідно вимог ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.        
Згідноч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
Таким чином рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом зменшення розміру стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до 2 850 грн на кожну дитину.
Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України. 
Частиною 1 зазначеної статті встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 13 вказаної статті якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи наведене, судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, частково покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а рішення суду першої інстанції зміні в цій частині.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені відповідачем у зв`язку з сплатою судового збору за подання апеляційної скарги, слід в розмірі 276,46 грн компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Частиною 6 ст. 19 ЦПК України визначено, що справи про стягнення аліментів є малозначними справами.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Керуючись ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Снятинського районного суду від 27 грудня 2022 року змінити.
Зменшити розмір стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до 2 850 (двох тисяч восьмиста п`ятидесяти) гривень на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, з 22.11.2022 і до досягнення дітьми повноліття.
Зменшити розмір стягнутогоз ОСОБА_2 на користь держави судового збору до 808,09 грн.
Компенсувати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП:  НОМЕР_5 , адреса:  АДРЕСА_2 )судовий збір в розмірі 276,46 грн, сплачений за подання апеляційної скарги, за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Повний текст постанови складено 23 лютого 2023 року.

Суддя-доповідач:                                                        І.В. Бойчук
Судді:                                                                        О.В. Пнівчук
                                                                               О.О. Томин