ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 953/3527/20
Номер провадження 22-ц/818/9/23

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 року                                        м. Харків
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 
головуючого судді - Мальованого Ю.М.,
суддів - Бурлака І.В., Яцини В.Б.,
за участю секретаря – Волобуєва О.О.,
позивачки  ОСОБА_1 ,
представник позивачки адвоката Полякової В. В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Харківської обласної прокуратури на рішення Київського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2022 року в складі судді Губської Я.В. у справі № 953/3527/20 за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, Харківської обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури та суду,

У С Т А Н О В И В :

02 березня 2020 року ОСОБА_1 ,звернулась до суду з позовною заявою до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Прокуратури Харківської області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури та суду.
Позов мотивовано тим, що 23 травня 2013 року СВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області відносно неї було розпочато досудове розслідування та внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 1213220010000168 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за частиною 4 статті 27, частини 2 статті 369 КК України. 30 травня 2013 року ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 04 липня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 18 липня 2013 року щодо неї обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням процесуальних обов`язків, визначених статтею 194 КПК України.
08 липня 2013 року їй повідомлено про зміну повідомлення про підозру та повідомлено їй про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 369-2 КК України. 29 липня 2013 року затверджено обвинувальний акт.
Вироком Київського районного суду м. Харкова від 29 серпня 2016 року, залишеним без змін Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 10 квітня 2017 року, у кримінальній справі №640/12554/13-к, її визнано не винуватою у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 369-2 КК України та виправдана по суду за відсутністю у її діях складу кримінального правопорушення.
За час проведення досудового розслідування та судового розгляду кримінальної справи їй спричинено моральну шкоди, яка полягала у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи, негативних наслідках  для  її психологічному та фізичному здоров`ю. Впродовж усього часу вона переживала негативний емоційний стрес, наслідки перенесеного призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін. Також, вироком суду встановлено, що негласні (розшукові) дії відносно неї  проводились незаконно, що грубо порушує її конституційні права на особисте життя.  Розмір моральної шкоди з урахуванням висновку експерта оцінює в 346,68 мінімальних заробітних плат.
Також, з метою захисту від кримінального обвинувачення нею 22 червня 2013 року було укладено Договір про надання правової допомоги з адвокатом Надьон Р.А. та загалом понесено 137 000 грн витрат на правову допомогу.
Посилаючись на вказані обставини, зурахуванням уточнень ОСОБА_1  просить: стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету шляхом списання в безспірному порядку з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України в рахунок відшкодування моральної шкоди 346,68 мінімальних заробітних плат на момент винесення рішення суду;  витрати на правову (юридичну) допомогу – 137 000, 00 грн, понесені нею при розгляді кримінальної справи та всі судові витрати понесені при розгляді вказаної справи, в тому числі витрати на професійну правничу допомогу у розмірі – 30 000 грн та витрат на проведення експертизи, у розмірі – 21 247,20 грн.
У травні 2020 року ДКС України подало відзив на позовну заяву, в якому просила позовні вимоги залишити без задоволення. 
Відзив, з урахуванням уточнень, мотивовано тим, що Казначейство не є належним відповідачем по справі. ДКС України права та інтересів позивача не порушувало, а тому не може нести відповідальність за шкоду, завдану позивачу діями інших суб`єктів
Також зазначали, що не можливо здійснити безспірне списання коштів безпосередньо з Єдиного казначейського рахунку, оскільки списання коштів здійснюється з відповідних рахунків, відкритих для певної мети і лише після встановлення у законі про Державний бюджет України відповідних бюджетних призначень.
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2022 року позов ОСОБА_1 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, Харківської обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури та суду задоволено – з Державного бюджету України на користь позивачки у відшкодування моральної шкоди стягнуто 2 322 756 грн., у відшкодування витрат на правову допомогу – 137 000 грн. та 21 247, 20 грн. на відшкодування витрат, пов`язаних з проведенням судово-психологічної експертизи.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, щоз 23 травня 2013 року по 10 квітня 2017 року відносно позивачки проводилось досудове розслідування та слідство, проте вироком суду вона виправдана у зв`язку з недоведеністю у вчинені злочину, а тому, зважаючи на встановлений законом мінімальний гарантований розмір відшкодування моральної шкоди, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням наданого висновку психологічної експертизи від 30 вересня 2020 року, дійшов висновку про доцільність стягнення моральної шкоди у заявленому позивачем розмірі. Стягуючи на користь позивача майнову шкоду у сумі 137 000 грн, пов`язану з витратами на професійну правничу допомогу, суд виходив з вимог статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» які передбачають відшкодування вказаних витрат.
07 лютого 2023 року засобами поштового зв`язку Харківська обласна прокуратура подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, апелянт просив рішення суду змінити, зменшивши розмір відшкодування моральної шкоди та витрат на правову допомогу.
Апеляційна скарга мотивована тим, що визначений судом першої інстанції розмір відшкодування позивачу моральної шкоди не відповідає вимогам розумності та справедливості, а також фактичним обставинам справи.
Розмір моральної шкоди, який має бути стягнутий з урахуванням часу перебування позивачки під слідством та судом з 30 травня 2013 року, а не як зазначено судом з 23 травня 2017 року – з часу внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, до 10 квітня 2017 року та встановленої мінімальної заробітної плати за кожен місяць - 6700 грн.
11 березня 2023 року  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , подала відзив на апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду залишити без змін.
Відзив мотивовано тим, що розмірвідшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначено відповідно до вимог чинного законодавства, він є співмірним та розумним, відповідає обставинам по справ.
Суд першої інстанції, обґрунтовано поклав у основу рішення висновок проведеної по справі судової психологічної експертизи, відповідно до якого розраховано розмір моральної шкоди.
Також зазначала, що відповідачем не спростовано розрахунків щодо розміру витрат на правничу допомогу, у зв`язку з чим підстав для його зменшення не вбачається.
Відзив на апеляційну скаргу ДКС України подано не було.
Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частин 1, 2, 5`ятої статті 263 ЦК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції в повному обсязі не відповідає.
Судом встановлено, що 23 травня 2013 року старшим слідчим СВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області внесено відомості відносно ОСОБА_1 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 1213220010000168 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за частиною 4 статті 27, частини 2 статті 369 КК України.
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 04 липня 2013 року, залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 18 липня 2013 року, ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням на неї процесуальних обов`язків, визначених статті 194 КПК України (том 1 а. с. 38-40, 42-43)
08 липня 2013 року ОСОБА_1 повідомлено про зміну повідомлення про підозру та повідомлено їй про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 369-2 КК України.
Вироком Київського районного суду м. Харкова від 29 серпня 2016 року у кримінальній справі №640/12554/13-к, ОСОБА_1 визнано не винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України та виправдана по суду за відсутністю у її діях складу кримінального правопорушення. Запобіжний захід відносно ОСОБА_1 до набрання вироком законної сили залишився без зміни (то 1 а.с. 23 -30).
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 10 квітня 2017 року вирок Київського районного суду м. Харкова від 29 серпня 2016 року залишено без змін (том 1 а. с. 31-37).
Відповідно до висновку Харківського науково-дослідницького інституту судових експертизи ім. Заслуженого професора М.С. Бокаріуса, складеного за результатами проведення судової психологічної експертизи 30 вересня 2020 року №504, орієнтовний розмір компенсації за завдані моральні страждання (маральну шкоду) становить 346,68 мінімальних заробітних плат. Грошовий еквівалент відшкодування ОСОБА_1 завданої моральної шкоди залежить від розміру мінімальної заробітної плати на момент винесення відповідного вирішення суду.
До позовної заяви додано договір про надання правової допомоги, укладені ОСОБА_1 з адвокатом Надьон Русланом Анатолійовичем, предметом яких є здійснення захисту позивача у судах загальної юрисдикції, слідчих та інших органах прокуратури, СБУ, органах МВС України, інших правоохоронних та контролюючих органах.
Відповідно до акту наданих послуг №1 за Договором про представництво інтересів та надання правової допомоги за № 77 від 22 червня 2013 року, складеного 01 серпня 2013 року, адвокатом надані такі послуги: надання усних і письмових консультацій, роз`яснень з правових питань у кримінальному провадженні № 12013220010000168 від 23 травня 2013 року – 4000 грн, участь у досудовому розслідуванні у кримінальному провадженні № 12013220010000168 від 23 травня 2013 року: опрацювання законодавчої бази, формування правової позиції, консультування щодо необхідності отримання додаткових матеріалів (доказів) та їх отримання для справи; ознайомлення з матеріалами справи; участь адвоката у допитах підозрюваної; участь у судових засіданнях Ленінського районного суду м. Харкова, Апеляційного суду Харківської області щодо обрання запобіжного заходу – 16 000 грн, підготовка процесуальних документів: складання заяв, клопотань, адвокатських запитів до органів досудового розслідування, закладів охорони здоров`я, суду - 5000 грн. Загалом – 25 000 грн ( том 1 а. с. 47- 48).
За актом наданих послуг № 2 за Договором про представництво інтересів та надання правової допомоги за № 77 від 22 червня 2013 року, складеним 30 серпня 2016 року, адвокатом надані такі послуги: надання усних і письмових консультацій, роз`яснень з правових питань у кримінальному провадженні № 12013220010000168 від 23 травня 2013 року – 15 000 грн, участь у судових засіданнях Київського районного суду м. Харкова - 63 000 грн; підготовка процесуальних документів: складання клопотань, заяв, адвокатських запитів до органів досудового розслідування, закладів охорони здоров`я, суду – 25 000 грн., загалом – 89 500 грн (том 1 а. с. 49-52).
За актом наданих послуг № 23 за Договором про представництво інтересів та надання правової допомоги за № 77 від 22 червня 2013 року, складеним 11 квітня 2017 року, адвокатом надані такі послуги: надання усних і письмових консультацій, роз`яснень з правових питань у кримінальному провадженні № 12013220010000168 від 23 травня 2013 року – 5 000 грн, участь у судових засіданнях Апеляційного суду Харківської області – 7500 грн, підготовка процесуальних документів: складання клопотань, заяв, адвокатських запитів до органів досудового розслідування, закладів охорони здоров`я, суду – 10 000 грн., загалом – 22 500 грн (том 1 а. с. 53 -54).
Вказані суми були сплачені позивачкою у повному обсязі, що підтверджується відповідними квитанціями (том 1, а. с. 58).
За правилами пункту 2 частини 2 статті 1167 ЦК України, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт, то моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала.
Згідно з частинами 1 та 2 статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадянина.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку постановлення виправдувального вироку суду.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у наведених у статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується, зокрема, моральна шкода.
Відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (стаття 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).
Оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 12 липня 2007 року «STANKOV v. BULGARIA», § 62).
Згідно з частинами 2, 3 статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір відшкодування моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.
Тобто законом передбачено, що розмір відшкодування немайнової (моральної) шкоди за час перебування під слідством чи судом повинен визначатися судом із врахуванням мінімального розміру заробітної плати.
Викладене дає підстави для висновку, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні до мінімального розміру заробітної плати, суд при вирішенні питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати, що є чинним на час розгляду справи, при цьому визначений законом розмір відшкодування є тим мінімальним розміром, що гарантований державою, а суд, враховуючи обставини конкретної справи, вправі застосувати й більший розмір відшкодування.
Згідно із висновком, викладеним Верховним Судом України у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-2203цс15, відповідно до частини 3 статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом, при цьому суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати, що встановлений на час розгляду справи.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18), на яку як на підставу касаційного оскарження посилається заявник, зроблено висновок про те, що моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Тобто суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.
Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її безпідставного збагачення.
З 23 травня 2013 року (внесення відомостей до ЄРДР) по 10 квітня 2017 року (ухвалення судового рішення судом апеляційної інстанції) позивачка перебувала під слідством та судом 46 місяців 10 днів, отже  розмір завданої ОСОБА_1 моральної шкоди відповідно до статті 13 Закону № 266/94-ВР не може становити менше ніж 308 200 грн (46 місяці х 6 700 грн). Висновком судової психологічної експертизи від 30 вересня 2020 року визначено орієнтовний розмір моральної шкоди, яка була спричинена позивачці внаслідок кримінального переслідування - 346,68 мінімальних заробітних плат, що становить 2 322 756 грн.
Відповідно до статті 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Проте, з урахуванням ступеню негативного впливу на життя та свідомість позивача, враховуючи ступінь порушення життєвого укладу та моральні страждання, які позивачка понесла через неможливість тривалого відновлення своїх прав через незаконне кримінальне переслідування, обранні щодо неї запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, негативних змін у звичайному ритмі життя, виходячи з засад розумності та справедливості, зважаючи, що висновком експерта визначено саме орієнтовний розмір моральної шкоди, судова колегія вважає, що належний розмір відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 становить 350 000 грн.
Доводи Харківської обласної прокуратури щодо початку кримінального переслідування з 30 травня 2013 року, а не 23 травня 2023 року не впливають на кількість місяців перебування позивачки перед судом та слідством.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 стаття 376 ЦПК України).
Отже, рішення в цій частині підлягає зміні шляхом зменшення розміру моральної шкоди, що підлягає відшкодування ОСОБА_1 до 350 000 грн.                .
Щодо стягнення витрат на правничу допомогу.
Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.
Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року   № 23-рп/2009 у справі за конституційним зверненням ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу — це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір — обґрунтованим.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду  від 09 листопада 2022 року у справі № 461/422/21 (провадження № 61-8158св22).
Зважаючи, що розмір витрат, понесений на правничу допомогу, позивачкою належним чином обґрунтовано, вказані витрати відповідачами не спростовано, висновки суду першої інстанції щодо задоволення позову в цій частині є обґрунтованими.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).
Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.(частина 7 статті 141 ЦПК України).
Відповідно до п. 13 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.
При звернення до суду з апеляційною скаргою Харківської обласною прокуратурою сплачено 15 765 грн (том 2 а. с. 125).
Зважаючи, що позовні вимоги задоволено на 15.06% (350 000 х 100) : 2 322 756 грн., позивачку звільнено від сплати судового збору, Харківській обласній прокуратурі має бути компенсовано 13 390 грн 80 коп. (15 765 х 84,94%) судового збору.
Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 2 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382, 384 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Харківської обласної прокуратури задовольнити частково.
Рішення Київського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2022 року змінити.
Зменшити розмір відшкодування моральної шкоди, стягнутого з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 з 2 322 756 грн до 350 000 (триста п`ятдесят тисяч) грн.        
В іншій частини рішення суду залишити без змін.
Компенсувати Харківській обласній прокуратурі за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судовий збір у розмірі 13 390 грн 80 (тринадцять тисяч триста дев`яносто) грн 80 коп за подання апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду. 

Повний текст постанови складено 03 квітня 2023 року.

Головуючий                                                        Ю.М. Мальований

Судді                                                                І.В. Бурлака 

В.Б. Яцина