ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
02 лютого 2023 року           справа №360/760/22 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Гаврищук Т.Г., суддів Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2022 р. у справі № 360/760/22 (головуючий І інстанції В.С. Шембелян) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
                                                         УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі - відповідач) в якому просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та не зарахування до стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці: календарного періоду проходження строкової військової служби, половину строку навчання на денній формі у Харківському юридичному інституті, періоди роботи на посадах стажиста слідчого, слідчого та старшого слідчого прокуратури Перевальського району Луганської області, період роботи на посаді юрисконсульта “Углепрогресбанку” згідно з довідкою Луганського апеляційного суду від 12 січня 2022 року № 5/62/2022 “Розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці” та Рішення Вищої Ради правосуддя від 11.01.2022 року № 14/0/15- 55;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області ОСОБА_1 , починаючи з 13 січня 2022 року, із дати звернення, призначити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці із розрахунку 68 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, на підставі довідки Луганського апеляційного суду від 15 вересня 2021 року № 91 “Про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці”, Рішення Вищої Ради правосуддя від 11.01.2022 року № 14/0/15-55 та зарахувати до стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці: календарний період проходження строкової військової служби з 13.05.1983 по 17.05.1985, що становить 02 роки 05 днів; половину строку навчання на денній формі у Харківському юридичному інституті з 01.09.1985 по 30.06.1989, 50 % якого становить 01 рік 11 місяців; періоди роботи на посадах стажиста слідчого, слідчого та старшого слідчого прокуратури Перевальського району Луганської області з 01.08.1989 по 26.10.1992, що становить 3 роки 2 місяці 25 днів; період роботи на посаді юрисконсульта “Углепрогресбанку” з 16.01.1995 по 15.05.1998 (3 роки), який передував призначенню на посаду судді, що відповідно до Закону України “Про внесення змін до Закону України “Про судоустрій і статус суддів” від 12 липня 2018 року № 2509-VIII становить 3 роки, згідно з довідкою Луганського апеляційного суду від 12 січня 2022 року № 5/62/2022 “Розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці”, Рішення Вищої Ради правосуддя від 11.01.2022 року № 14/0/15-55, які підтверджуються військовим квитком, дипломом Харківського юридичного інституту, трудовою книжкою та іншими документами, доданими до позовної заяви;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області з 13 січня 2022 року, тобто з дня звернення до ПФУ, провести нарахування та здійснити виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 68% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, на підставі довідки Луганського апеляційного суду від 12 січня 2022 року № 5/62/2022 “Розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці”, Рішення Вищої Ради правосуддя від 11.01.2022 року № 14/0/15-55, із розрахунку, що стаж, який дає право ОСОБА_1 на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці становить 29 років 03 місяці 20 днів.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2022 року позов задоволено. Визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 03.02.2022 № 121630010311 в частині призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 в розмірі 50% суддівської винагороди без зарахування до його стажу роботи судді періоду проходження строкової військової служби з 13.05.1983 по 17.05.1985, половини строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі з 01.09.1985 по 30.06.1989, періоду роботи на посаді стажиста слідчого прокуратури, слідчого та старшого слідчого прокуратури з 01.08.1989 по 26.10.1992, а також трьох років з періоду роботи на посаді юрисконсульта з 16.01.1995 по 14.04.1998. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати до стажу роботи судді ОСОБА_1 період проходження строкової військової служби у період з 13.05.1983 по 17.05.1985, половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі з 01.09.1985 по 30.06.1989, період роботи на посаді стажиста слідчого прокуратури, слідчого та старшого слідчого прокуратури з 01.08.1989 по 26.10.1992, а також три роки з періоду роботи на посаді юрисконсульта з 16.01.1995 по 14.04.1998; здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 з урахуванням розміру 68% суддівської винагороди з дня його призначення – з 13.01.2022 та виплатити заборгованість.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування доводів зазначає, що відповідно до ч. 3, 4 ст. 142 Закону №1402-VIIІ, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. Стаж позивача на посаді безпосередньо судді – 19 років 01 місяць 24 дні (повних 19 років). Для застосування розміру 68% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, немає ніякої підстави, оскільки зазначений розмір був передбачений Законом України від 07.07.2010 №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів». Але, з 18.02.2020 – з моменту проголошення Рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020, Закону України від 07.07.2010 №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» в частині регулювання щомісячного довічного грошового утримання, остаточно втратив чинність. Також зазначає, що рішення суду в частині стягнення судових витрат з відповідача є необґрунтованим.
Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Відповідно до військового квітка НОМЕР_2 від 06.05.1983, виданого ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 з 13.05.1983 по 17.05.1985 проходив строкову військову службу.
Копією диплома НОМЕР_3 від 29.06.1989, доданою позивачем до матеріалів позовної заяви, підтверджено, що позивач отримав вищу юридичну освіту в Харківському юридичному інституту ім. Ф.Е. Дзержинського за спеціальністю правознавство.
В листі Луганської обласної прокуратури від 22.09.2021 № 07-159-21 зазначено, що робота стажистом слідчого віднесена до роботи на прокурорських посадах відповідно до чинного на той час законодавства.
Трудова книжка позивача НОМЕР_4 від 14.04.1982 містить такі записи щодо спірних періодів його стажу:
з 13.05.1983 по 17.05.1985 - служба в лавах Радянської армії;
Харківський юридичний інститут:
01.09.1985 – зарахований студентом 1-го курсу денного факультету (наказ №172-с від 29.06.1986);
30.06.1989 – відрахований у зв`язку із закінченням інституту (наказ № 98-с від 29.06.1989);
Прокуратура Перевальського району Луганської області:
01.08.1989 – прийнятий стажером на посаду слідчого прокуратури Перевальського району (наказ № 387 від 01.08.1989);
15.12.1989 – призначений на посаду слідчого прокуратури Перевальського району (наказ №647 від 15.12.1989);
01.09.1990 – переведений старшим слідчим прокуратури Перевальського району (наказ №545 від 01.09.1990);
26.10.1992 – звільнений за власним бажанням ст. 38 КЗпП України (наказ №731 від 26.10.1992);
«Углепрогресбанк»:
16.01.1995 – прийнятий на посаду юрисконсульта (наказ № 3-к від 16.01.1995);
14.04.1998 – звільнений за власним бажанням ст. 38 КЗпП України (наказ № 23-к від 14.04.1998);
Луганське обласне управління юстиції:
01.02.1999 – призначений на посаду начальника Алчевського міського управління юстиції (наказ № 10 від 01.02.1999);
20.11.2002 – призначений за переведенням на посаду судді Кам`янобрідського районного суду м. Луганська (наказ № 129 від 20.11.2002);
09.07.2008 – відповідно до п.5 ст. 36 КЗпП України, Постанови Верховної Ради України від 22.05.2008 № 296-VІ «Про обрання суддів» звільнений з посади судді Кам`янобрідського районного суду міста Луганська за переведенням до Апеляційного суду Луганської області (наказ від 09.07.2008 № 368/к);
Апеляційний суд Луганської області:
10.07.2008 – відповідно до Постанови Верховної Ради України від 22.05.2008 № 296-VІ обраний на посаду судді апеляційного суду Луганської області безстроково (наказ № 156 від 10.07.2008);
01.10.2018 – відповідно до Указу Президента України від 28.09.2018 №297/2018 відрахований зі штату апеляційного суду Луганської області, у зв`язку з переведенням на роботу на посаді судді Луганського апеляційного суду (наказ № 135 від 01.10.2018);
Луганський апеляційний суд:
02.10.2018 – відповідно до Указу Президента України від 28.09.2018 №297/2018 зарахований до штату Луганського апеляційного суду на посаду судді у зв`язку з переведенням з апеляційного суду Луганської області (наказ № 05 від 02.10.2018);
18.01.2019 – відповідно до ст.26 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», рішення зборів суддів Луганського апеляційного суду від 17.01.2019 обраний секретарем судової палати з розгляду кримінальних справ строком на три роки (наказ № 1-ос/с від 18.01.2019);
12.01.2022 – відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 11.01.2022 №14/0/15-22 відрахований зі штату Луганського апеляційного суду, у зв`язку з виходом у відставку (наказ № 2-к/тр/с від 12.01.2022.
Рішенням Вищої ради правосуддя від 11.01.2022 №4/0/15-22 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Луганського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку», зокрема встановлено:
ОСОБА_1 . Указом Президента України від 13 серпня 2002 року №712/2002 призначений на посаду судді Кам`янобрідського районного суду міста Луганська строком на п`ять років, Постановою Верховної Ради України від 22 травня 2008 року № 296-VI обраний безстроково на посаду судді апеляційного суду Луганської області, Указом Президента України від 28 вересня 2018 року № 297/2018 переведений на роботу на посаду судді Луганського апеляційного суду;
стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді на день подання заяви про відставку становить 19 років 4 місяці 1 день;
до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі, який становить 1 рік 11 місяців, а також період проходження строкової військової служби, який становить 2 роки 4 дні;
до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню період роботи на посаді стажиста слідчого прокуратури, слідчого та старшого слідчого прокуратури, який становить 3 роки 2 місяці 25 днів;
загальний стаж роботи судді Луганського апеляційного суду ОСОБА_1 , що дає йому право на відставку, становить 29 років 6 місяців (із дати призначення на посаду по дату звернення до Вищої ради правосуддя із заявою про звільнення);
додані до заяви документи свідчать, що суддя Савич Ю.М. має достатній для звільнення у відставку стаж роботи, визначений на підставі статей 116, 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а також абзацу четвертого пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону в редакції Закону України «Про Вищу раду правосуддя».
Зазначеним рішенням звільнено ОСОБА_1 з посади судді Луганського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.
Також записи трудової книжки позивача, військовий квиток та його диплом підтверджують факт отримання ним вищої юридичної освіти за денною формою навчання в період з 01.09.1985 по 30.06.1989, стаж роботи позивача на прокурорсько-слідчих посадах органів прокуратури з 01.08.1989 по 26.10.1992, стаж роботи юрисконсультом в «Углепрогресбанк» з 16.01.1995 по 14.04.1998 (з них повних три роки), що передував роботі на посаді судді, а також стаж роботи на посаді судді – з 20.11.2002 по 12.01.2022.
В довідці № 4 від 12.01.2022 Луганського апеляційного суду про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці зазначено її розмір – 213878,50 грн, з яких: посадовий оклад – 115610,00 грн, доплата за вислугу років 70% - 80927,00 грн.
13 січня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Управління пенсійного Фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області з заявою про призначення/перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області листом від 28.01.2022№ 1200-0211-8/5929 повідомило позивача, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в м.Києві на підставі його заяви від 13.01.2022 та доданих до неї документів прийнято рішення від 21.01.2022 №121630010311, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно Закону «України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з відсутність 20 років стажу роботи на посаді судді.
В рішенні також зазначено, що відповідно до наданих документів (заява про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, трудова книжка, розрахунок стажу судді, наказ про відрахування зі штату Луганського апеляційного суду, рішення Вищої ради правосуддя про звільнення, довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці) стаж роботи позивача на посаді судді становить 19 років 1 місяць 23 дні.
До стажу роботи на посаді судді зараховано періоди роботи Кам`янобрідського районного суду м. Луганська з 20.11.2002 по 09.07.2008, на посаді судді Апеляційного суду Луганської області з 10.07.2008 по 01.10.2018, на посаді судді Луганського апеляційного суду з 02.10.2018 по 11.01.2022.
До стажу судді не зараховано період військової служби з 13.05.1983 по 17.05.1985, навчання з 01.09.1985 по 30.06.1989 (50%), робота на посадах стажиста на посаді слідчого прокуратури з 01.08.1989 по 15.12.1989, слідчого з 15.12.1989 по 26.10.1992, юрисконсульта з 16.01.1995 по 15.05.1998.
Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві рішенням №121630010311 від 25.01.2022 скасувало рішення 21.01.2022 № 121630010311 про відмову у призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та листом від 25.01.2022 № 2600-0303-9/13160 направило це рішення на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 03.02.2022 № 121630010311 ОСОБА_1 згідно з заявою від 13.01.2022 призначено з 13.01.2022 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 50% суддівської винагороди діючого судді, зазначеної у довідці Луганського апеляційного суду про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 12.01.2022 № 4.
В рішенні зазначено, що страховий стаж (повний) складає 38 років 7 місяців 24 дня, в тому числі стажу судді – 20 років 0 місяців 0 днів, що підтверджено розрахунком від 30.11.2020 в системі Форма РС-право.
При вирішенні справи суд виходить з наступного.
Згідно з пунктом 2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402, який набрав чинності 30 вересня 2016 року, визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року №2453-VI, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.
Відповідно до ч.1 ст.116 Закону № 1402 суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.
Згідно із частиною 1 статті 142 Закону №1402 судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.
При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання (ч.2 статті 142 Закону №1402).
Відповідно до частини 3 статті 142 Закону №1402 щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Частиною 4 та 5 цієї ж статті передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.
Відповідно до частини 3 статті 135 Закону №1402 базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Разом з цим, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №1402 були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.
Так, пунктом 22 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402 було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.
Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 року отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України №2453-VI.
До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону №2453-VI (пункт 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402).
Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування» від 16.10.2019 року №193-IX, який набрав чинності 07.11.2019 року, виключено зазначені вище пункти 22, 23 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402, якими було передбачено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом; що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положеньЗакону №2453-VI.
Пунктом 24 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402 визначено, що розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року: а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Відповідно до пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402 встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.
В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону №2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.
Разом з тим рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 року №2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідних положень Закону №1402 зі змінами.
У вказаному рішенні, зокрема Конституційний Суд України зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402 різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини 1 статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.
Таким чином з 19.02.2020 року, наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 року у справі №2-р/2020, для всіх суддів у відставці незалежно від проходження кваліфікаційного оцінювання на підтвердження відповідності займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або конкурсу, визначено однаковий підхід для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру, встановленого Законом №1402.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що у спірних правовідносинах не можуть бути застосовані різні закони при визначенні окремих складових, з яких обчислюється щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, оскільки зазначене не узгоджується з приписами чинного законодавства, суперечить змісту рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 року у справі № 2-р/2020 щодо необхідності встановлення однакового підходу до визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.
Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020 Закон № 1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.
В рішенні Вищої ради правосуддя України від 11.01.2022 №4/0/15-22, яким звільнено ОСОБА_1 з посади судді Луганського апеляційного суду у відставку, зазначено, що суддя він має достатній для відставки стаж роботи відповідно до вимог статей 116, 137 Закону України Про судоустрій і статус суддів та зазначено, що загальний стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає йому право на відставку становить 29 років 6 місяців, в тому числі зазначені періоди, які зараховані до такого стажу відповідно до вимог чинного законодавства, з урахуванням правових позицій Верховного Суду.
Так, відповідно до статті 137 вказаного Закону № 1402 до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; члена Вищої ради правосуддя; Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді в суді їх та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
В абзаці 4 пункту 34 Розділу Прикінцеві та перехідні положення Закону №1402 визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
Згідно з вимогами абзацу другого частини 3 статті 142 Закону №1402 щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Згідно з пунктом 3.1 постанови Кабінету Міністрів України від З вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.
Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, що зазначено в стаття 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
На період роботи позивача на посаді стажиста слідчого прокуратури Перевальського району Луганської області діяв порядок призначення осіб на посади прокурора та слідчих прокуратури, зазначений в Законі СРСР «Про прокуратуру» від 30.11.1979 року, згідно зі статтею 20 якого, на посаду прокурора та слідчого прокуратури могли бути призначені громадяни СРСР, які мали вищу юридичну освіту, тобто закінчили вищі юридичні учбові заклади та не мають досвіду практичної роботи за спеціальністю, в зв`язку із чим проходять в органах прокуратури стажування протягом року.
Крім того, відповідно до частини 6 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції 14.10.2014 року) до вислуги років, що дає право на пенсію згідно із статтею зараховується час роботи стажистами, тобто, законодавцем робота стажиста віднесена до роботи на прокурорських посадах.
В рішенні Вищої ради правосуддя від 11.01.2022 №4/0/15-22 зазначено, що на час призначення ОСОБА_1 на посаду судді питання визначення стажу, який давав право на відставку судді, регулювалося частиною четвертою статті 43 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-XII «Про статус суддів» та абзацом другим статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів».
Судом встановлено, що Указом Президента України від 13 серпня 2002 року № 712/2002 позивача вперше було призначено строком на п`ять років на посаду судді Кам`янобрідського районного суду міста Луганська.
Оскільки позивача призначено на посаду судді до набрання чинності Законом України “Про судоустрій і статус суддів” від 02.06.2016 № 1402-VIII, то відповідно до вимог абзацу 4 пункту 34 Розділу Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402 він зберігає визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
Згідно із частиною четвертою статті 43 Закону України «Про статус суддів» зі змінами, внесеними Законом України від 24 лютого 1994 року № 4015-XII «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус суддів», до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних із керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.
Відповідно до абзацу другого статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.
Отже, і Закон України «Про статус суддів» і Указ Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 мали єдине визначення поняття «стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання».
Таким чином, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом №2453-VI, було передбачено право судді на зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, календарного періоду проходження строкової військової служби, а також часу роботи на посадах прокурорів і слідчих.
Частиною першою статті 7 Закону № 2862-ХІІ, чинною на час призначення позивача на посаду судді, визначено, що на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.
Відповідно до вимог частини другої статті 137 Закону №1402 до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право на призначення судді. Вказана норма набрала чинності 05 серпня 2018 року.
Велика Палата Верховного Суду погодилась із висновками колегії суддів Касаційного адміністративного суду та зазначила, що частину другу статті 137 Закону № 1402-VІІІ (у редакції, яка діє з 5 серпня 2018 року) потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагається законом як мінімальний для набуття таким суддею права, для призначення на посаду судді на дату такого призначення, оскільки вказана норма закону призвела до покращення правового становища суддів, надавши можливість зараховувати до стажу роботи на посаді судді їхній стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення їх на посаду.
Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про статус суддів», яка була чинною на час призначення ОСОБА_1 на посаду судді, суддею міг бути громадянин України, який має стаж роботи у галузі права не менш як три роки.
Отже, ОСОБА_1 має бути зараховано три роки стажу професійної діяльності у сфері права, який передував призначенню його на посаду судді вперше і надавав для цього право з наявного в нього стажу роботи на посаді юрисконсульта в «Углепрогресбанку» (16.01.1995 по 15.05.1998).
Також, в рішенні Вищої ради правосуддя від 11.01.2022 №4/0/15-22 заначено, що до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі, який становить 1 рік 11 місяців, період проходження строкової військової служби, який становить 2 роки 4 дні, період роботи на посаді стажиста слідчого прокуратури, слідчого та старшого слідчого прокуратури, який становить 3 роки 2 місяці 25 днів, а також період роботи з 16.01.1995 по 15.05.1998 на посаді юрисконсульта, який становить 3 роки.
В рішенні Вищої ради правосуддя від 11.01.2022 №4/0/15-22 теж зазначено, що додані до заяви документи свідчать, що суддя Луганського апеляційного суду ОСОБА_1 має достатній для звільнення у відставку стаж роботи, визначений на підставі статей 116, 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а також абзацу четвертого пункту 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону в редакції Закону України «Про Вищу раду правосуддя».
Відповідно до частини третьої статті 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Частинами четвертою та п`ятою статті 142 Закону №1402-VIII передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.
Виходячи з наведеного, стаж позивача на посаді судді становить 29 повних років: 50% за 20 років + 9 років х 2% за кожен повний рік = 68% суддівської винагороди.
На підставі викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати до стажу роботи судді ОСОБА_1 період проходження строкової військової служби у період з 13.05.1983 по 17.05.1985, половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі з 01.09.1985 по 30.06.1989, період роботи на посаді стажиста слідчого прокуратури, слідчого та старшого слідчого прокуратури з 01.08.1989 по 26.10.1992, а також три роки з періоду роботи на посаді юрисконсульта з 16.01.1995 по 14.04.1998; здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 з урахуванням розміру 68% суддівської винагороди з дня його призначення – з 13.01.2022 та виплатити заборгованість
Щодо посилання апелянта на необґрунтоване стягнення судом першої інстанції судового збору, суд зазначає наступне.
За ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, оскільки позовні вимоги задоволені, судом обґрунтовано стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати понесені позивачем.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду без змін.
Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                       ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2022 р. у справі №360/760/22 - залишити без задоволення.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2022 р. у справі №360/760/22 - залишити без змін.
Повний текст постанови складений 02 лютого 2023 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий  суддя                                                                                                  Т.Г. Гаврищук

Судді:                                                                                                                        А.А. Блохін

                                                                                                                                  І.В. Сіваченко