ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 року 
м. Київ

справа №1.380.2019.005130
адміністративні провадження №К/9901/34352/20, №К/9901/33748/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Кашпур О.В.,
суддів - Радишевської О.Р., Уханенка С.А.
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Господарського суду Львівської області,               за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - Державної судової адміністрації України, про визнання бездіяльності протиправною та стягнення вихідної допомоги, провадження в якій відкрито
за касаційними скаргами Господарського суду Львівської області та ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Cенишин Ярослав Богданович, на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року, прийняту в складі колегії суддів: головуючого Глушка І.В., суддів Запотічного І.І., Матковської З.М.,
У С Т А Н О В И В :
І. Короткий зміст позовних вимог
1. У жовтні 2019 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Господарського суду Львівської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - Державної судової адміністрації України, про визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування і невиплати позивачеві всіх належних сум (вихідної допомоги) при звільненні з займаної посади та стягнення 553538,52 грн вихідної допомоги. 
2. Позовні вимоги мотивовані тим, що наказом голови Господарського суду Львівської області           від 10 вересня 2019 року №296-к суддю ОСОБА_1 , який є посадовою особою, звільнено з посади на підставі пункту 5 частини першої статті 41 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), а саме: у зв`язку з припиненням повноважень судді. Проте відповідач своєю бездіяльністю порушив права позивача та не виплатив йому вихідну допомогу відповідно до статті 44 КЗпП України, якою передбачено, що у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток. 
ІІ. Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення
3. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30 червня 2020 року в задоволенні позову відмовлено. 
4. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що КЗпП України є загальним законом, який регулює трудові відносини всіх працівників. Спеціальним законом,            який регулює спірні правовідносини, є Закон України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон №1402-VIII). За загальним правилом, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, коли нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про       це йдеться в спеціальному законі. Норми КЗпП України не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, а спеціальним Законом №1402-VIII не передбачено виплату вихідної допомоги судді, повноваження якого припинені у разі досягнення ним шістдесяти п`яти років. Оскільки трудові відносини із суддею ОСОБА_1 припинено відповідно до Закону №1402-VIII, який не передбачає виплату вихідної допомоги у зв`язку з припиненням повноважень судді, це не свідчить про дискримінацію особи у зв`язку з невиплатою відповідачем передбаченої КЗпП України вихідної допомоги, так як така вихідна допомога виплачується у разі припинення трудового договору з працівником з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41 КЗпП України. 
5. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Сенишина Ярослава Богдановича            (далі - Сенишин Я.Б.) задоволено частково. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 червня 2020 року скасовано. Позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Господарського суду Львівської області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 всіх належних при звільненні з займаної посади сум. Зобов`язано Господарський суд Львівської області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу в зв`язку із звільненням з займаної посади в розмірі трьох місячних суддівських винагород за останньою посадою. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Господарського суду Львівської області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 5600 грн, понесені на професійну правничу допомогу.
6. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов частково, суд апеляційної інстанції послався на те, що поняття «право на відставку» необхідно розуміти як одну із позитивних підстав припинення суддею своїх повноважень з одночасним гарантуванням отримання належного матеріального забезпечення після відставки, тому відповідне право судді на          відставку передбачає припинення повноважень судді та призначення належного матеріального забезпечення. Спірні правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються Конституцією України та Законом №1402-VIII. ОСОБА_1 , завчасно подаючи заяву про звільнення його у відставку, мав законне сподівання, що відповідне рішення за наслідком розгляду його заяви буде прийнято у законодавчо встановлений термін, внаслідок чого, на момент звільнення позивача               у відставку на підставі відповідного рішення Вищої ради правосуддя (далі - ВРП) стало би підставою для виплати вихідної допомоги в розмірі трьох місячних суддівських винагород. Натомість припинення повноважень судді відбулося після досягнення позивачем шістдесяти          п`яти років. Суд апеляційної інстанції визнав безпідставними доводи позивача про необхідність застосування до спірних правовідносин норм КЗпП України, оскільки спеціальним законом,              який регулює спірні правовідносини, є Закон №1402-VIII. Суд апеляційної інстанції зазначив,                що відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції вказав, що спеціальним Законом             №1402-VIII не передбачено виплату вихідної допомоги судді, повноваження якого припинені у разі досягнення шістдесяти п`яти років. Разом із тим, надання переваг суддям, що звільнені з посади            у відставку, по відношенню до суддів, повноваження яких припинені з досягненням відповідного віку, ставить у нерівне становище суддів, що довгостроково виконували професійні обов`язки               та припинили повноваження з передбачених законом підстав. Непроведення виплати вихідної допомоги суддям при звільненні через закінчення повноважень ставить їх у нерівні умови із суддями, що скористалися правом на відставку та отримали вихідну допомогу відповідно                      до частини першої статті 143 Закону №1402-VIII. Посилаючись на норми Конституції України, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, рішення Європейського суду з           прав людини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що правильним способом відновлення порушеного права позивача на отримання належних при звільненні з посади виплат є зобов`язання відповідача вчинити кореспондуючі цьому праву дії, а саме: нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу в зв`язку із звільненням з займаної посади в розмірі трьох місячних суддівських винагород за останньою посадою.
ІІІ. Короткий зміст вимог касаційних скарг
7. Господарський суд Львівської області та ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат               Cенишин Я.Б., подали до Верховного Суду касаційні скарги.
8. Господарський суд Львівської області просить скасувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року та залишити в силі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 червня 2020 року.
9. ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Cенишин Я.Б., просить постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року в частині зобов`язання Господарського суду Львівської області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1   вихідну допомогу в зв`язку із звільненням з займаної посади в розмірі трьох місячних суддівських винагород за останньою посадою змінити на стягнення із Господарського суду Львівської області на користь ОСОБА_1 553538,52 грн вихідної допомоги. У іншій частині постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року залишити без змін.
10. Як на підставу оскарження постанови суду апеляційної інстанції скаржники у касаційних скаргах послалися, зокрема, на пункт 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), відповідно до якого підставами касаційного         оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
11. Господарський суд Львівської області у касаційній скарзі, з-поміж іншого, зазначає про те, що суд апеляційної інстанції, приймаючи оскаржувану постанову: вийшов за межі позовних вимог ОСОБА_1 і грубо порушив норми Конституції України та Закону №1402-VIII; фактично встановив не передбачену жодним законом форму вихідної допомоги судді у випадку припинення          з ним трудових відносин у зв`язку з досягненням 65-річного віку; всупереч Конституції України перейняв на себе повноваження законодавчої гілки влади у вигляді встановлення нових форм суддівських виплат, хоча встановлення суддівських виплат відбувається виключно на підставі закону. Вихідна допомога в розмірі 3 місячних суддівських винагород за останньою посадою виплачується судді, який вийшов у відставку, що передбачено статтею 143 спеціального Закону №1402-VIII, а із суддею ОСОБА_1 трудові відносини припинено у зв`язку з досягненням                 ним шістдесяти п`яти років та припиненням повноважень судді, що не є відставкою у розумінні закону та не тягне за собою виплату вихідної допомоги. Водночас положення КЗпП України, на які посилається позивач, на спірні правовідносини, що склалися між сторонами, не поширюються. 
12. ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Cенишин Я.Б., у касаційній скарзі посилається, зокрема, на те, що при визначенні розміру вихідної допомоги суд апеляційної інстанції мав застосувати КЗпП України, яким передбачено, що при звільненні в зв`язку з припиненням повноважень посадових осіб (пункт 5 частини першої статті 41 КЗпП України) працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток (стаття 44 КЗпП України), оскільки вказана норма є більш сприятливою для позивача ніж та, що застосував суд апеляційної інстанції (стаття 143 Закону №1402-VIII).   
IV. Рух справи у суді касаційної інстанції
13. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Кашпур О.В., суддів Радишевської О.Р., Уханенка С.А. ухвалами від 12 січня 2021 року відкрив касаційні провадження за вказаними касаційними скаргами. Також було задоволено клопотання Господарського суду Львівської області про зупинення виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року та зупинено її виконання до закінчення перегляду в касаційному порядку.
14.  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Cенишин Я.Б., подав відзив на касаційну скаргу Господарського суду Львівської області з проханням залишити її без задоволення.
15. Господарський суд Львівської області подав відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Cенишиним Я.Б., у якому зазначає, що ця скарга не відповідає фактичним обставинам справи та не ґрунтується на вимогах законодавства, а тому не підлягає задоволенню. 
16. Державна судова адміністрація України подала відзив на касаційні скарги сторін із проханням задовольнити касаційну скаргу Господарського суду Львівської області та відмовити у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_1 , поданої адвокатом Cенишиним Я.Б.
17. Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду Кашпур О.В. від           23 січня 2023 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами на 24 січня 2023 року.
V. Стислий виклад обставин справи, установлених судами першої та апеляційної інстанцій
18. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Указом Президента України від 07 жовтня 2005 року №1429/2005 призначений строком на п`ять років на посаду судді Господарського суду Львівської області. Постановою Верховної Ради України від 07 жовтня 2010 року №2594-VI ОСОБА_1 обраний суддею Господарського суду Львівської області безстроково.
19. Рішенням ВРП від 05 вересня 2019 року №2352/0/15-19 ОСОБА_1 відмовлено у звільненні з посади судді Господарського суду Львівської області у відставку.
20. Наказом голови Господарського суду Львівської області від 10 вересня 2019 року №296-к відповідно до статей 24, 120, 125, 136 Закону №1402-VIII, статті 116 КЗпП України, статті 24 Закону України «Про відпустки» та рішення ВРП від 05 вересня 2019 року №2352/0/15-19 припинено трудові відносини із суддею ОСОБА_1 10 вересня 2019 року в зв`язку з досягненням                 ним шістдесяти п`яти років та припиненням повноважень судді. Відділу планово-фінансової       роботи, бухгалтерського обліку та звітності наказано виплатити ОСОБА_1 компенсацію                  за невикористану додаткову відпустку за 2019 рік у кількості 15 календарних днів.
VІ. Позиція Верховного Суду
21. Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
22. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України). 
23. Підставою для відкриття касаційних проваджень у цій справі визначено пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
24. Надаючи оцінку обґрунтованості касаційних скарг та оскаржуваній постанові суду апеляційної інстанції, Верховний Суд, з урахуванням приписів статті 341 КАС України, виходить із таких міркувань.
25. Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначає Закон №1402-VIII (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), у частині першій статті 4 якого закріплено, що судоустрій і статус суддів            в Україні визначаються Конституцією України та законом.
26. Приписами статті 48 Закону №1402-VIII, зокрема, встановлено, що суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання (частина перша); суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом (частина друга); незалежність судді забезпечується, з-поміж іншого: особливим порядком його призначення, притягнення до відповідальності, звільнення та припинення повноважень; належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді, а також правом судді на відставку (пункти 1, 8, 11 частини п`ятої). 
27. Судді, як закріплено у частині першій статті 53 Закону №1402-VIII, гарантується перебування на посаді судді до досягнення ним шістдесяти п`яти років, крім випадків звільнення судді з посади або припинення його повноважень відповідно до Конституції України та цього Закону.
28. Відповідно до статті 112 Закону №1402-VIII суддя може бути звільнений з посади виключно з підстав, визначених частиною шостою статті 126 Конституції України, зокрема, у разі подання заяви про відставку (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України). Рішення про звільнення судді з посади ухвалює ВРП у порядку, встановленому Законом України «Про Вищу раду правосуддя».
29. Статтею 116 Закону №1402-VIII передбачено, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді  не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку. Заява про відставку подається суддею до ВРП, яка протягом одного місяця з дня надходження відповідної заяви ухвалює рішення про звільнення судді з посади. Суддя здійснює свої повноваження до ухвалення рішення про його звільнення. За суддею, звільненим за його заявою про відставку, зберігається звання судді та гарантії недоторканності, встановлені для судді до його виходу у відставку (частини перша, третя, четверта та п`ята).
30. Згідно зі статтею 119 Закону №1402-VIII повноваження судді припиняються виключно з підстав, визначених частиною сьомою статті 126 Конституції України, зокрема, у разі досягнення суддею шістдесяти п`яти років (пункт 1 частини сьомої статті 126 Конституції України). 
31. За правилами статті 120 Закону №1402-VIII повноваження судді припиняються з наступного дня після досягнення ним шістдесяти п`яти років. Про наявність підстави для припинення повноважень судді голова суду, в якому суддя обіймав посаду, не пізніш як за місяць до дня, зазначеного в частині першій цієї статті, повідомляє ВРП, Вищу кваліфікаційну комісію суддів України та Державну судову адміністрацію України. До повідомлення додаються документи на підтвердження факту досягнення суддею шістдесяти п`яти років. Суддя не може здійснювати правосуддя з наступного дня після досягнення ним шістдесяти п`яти років.
32. Відповідно до статті 125 Закону №1402-VIII припинення повноважень судді є підставою для припинення трудових відносин судді із відповідним судом, про що голова суду видає наказ.
33. Отже, у разі досягнення суддею 65-річного віку, голова суду видає наказ про припинення трудових відносин із таким суддею на підставі статей 24 (29 - для суддів апеляційних судів; 42 - для суддів касаційних судів), 53, 120, 125 Закону №1402-VIII.
34. Як установлено судами попередніх інстанцій, наказом голови Господарського суду Львівської області від 10 вересня 2019 року №296-к на підставі статей 24, 120, 125 Закону №1402-VIII припинено трудові відносини із суддею ОСОБА_1 10 вересня 2019 року в зв`язку з досягненням ним шістдесяти п`яти років та припиненням повноважень судді.
35. Господарський суд Львівської області, на переконання позивача, допустив протиправну бездіяльність, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті йому вихідної допомоги відповідно до статті 44 КЗпП України, оскільки він фактично звільнений на підставі пункту 5 частини першої статті 41 КЗпП України. 
36. Пункт 5 частини першої статті 41 КЗпП України, який регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на          благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини, передбачає таку додаткову підставу розірвання трудового договору з окремими категоріями працівників за певних умов як припинення повноважень посадових осіб. Водночас норми статті 44 КЗпП України визначають, що у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41 КЗпП України, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.
37. За загальним правилом, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, коли нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться в спеціальному законі. 
38. З огляду на особливий статус судді, визначений чинним законодавством, правове  регулювання питання звільнення та припинення повноважень суддів, особливості їхнього матеріального та соціального забезпечення визначаються Конституцією України і спеціальним актом - Законом №1402VIII, який поєднав норми щодо особливого статусу суддів та захисту           їхніх прав. 
39. Зазначені позивачем положення норм трудового законодавства і правові підстави припинення з ним трудових відносин, визначені у наказі голови Господарського суду Львівської області від            10 вересня 2019 року №296-к, є різними за своєю правовою природою та предметом правового регулювання.
40. На суддю, як на особу публічного права із особливим статусом, норми КЗпП України, на які посилається позивач, не розповсюджуються, що виключає застосування до спірних правовідносин відповідних положень трудового законодавства. Окрім того, спеціальний Закон №1402-VIII не передбачає застосування норм трудового законодавства щодо виплати вихідної допомоги  суддям. Відповідно, позивач не має правових підстав на виплату вихідної допомоги, передбаченої статтею 44 КЗпП України, у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток. 
41. Як зазначив Конституційний Суд України у Рішенні від 19 листопада 2013 року №10-рп/2013,             за своєю правовою природою вихідна допомога є разовою формою матеріальної винагороди                  при виході судді у відставку. Вона виплачується з метою забезпечення йому належних соціально-побутових умов, а також для стимулювання осіб, які перебувають на посаді судді, до довгострокового виконання ними професійних обов`язків. Вихідна допомога не належить до таких конституційних гарантій незалежності суддів, як суддівська винагорода чи довічне грошове утримання, оскільки не є основним джерелом матеріального забезпечення суддів, не має постійного характеру та не покриває соціальних ризиків, пов`язаних, зокрема, із хворобою, інвалідністю, старістю. У зв`язку з цим парламент повноважний встановлювати вихідну допомогу та визначати її розмір. 
42. Умови і порядок виплати вихідної допомоги судді визначені спеціальним Законом №1402VIII, яким передбачено виплату вихідної допомоги судді у зв`язку з відставкою, а саме статтею 143 цього Закону встановлено, що судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога               в розмірі 3 місячних суддівських винагород за останньою посадою. У разі якщо суддя, відставка якого була припинена у зв`язку з повторним призначенням на посаду, знову подасть заяву про відставку, виплата вихідної допомоги не здійснюється.
43. Відставка судді є особливою формою звільнення судді з посади та обумовлена наявністю відповідного стажу роботи на посаді судді. Позивач скористався своїм правом та подав заяву            про звільнення його у відставку, проте рішенням ВРП від 05 вересня 2019 року №2352/0/15-19 ОСОБА_1 відмовлено у звільненні з посади судді Господарського суду Львівської області                  у відставку через відсутність необхідного стажу роботи для виходу у відставку - стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді на час розгляду ВРП його заяви становив менше 20 років, передбачених законодавством України. Рішення ВРП від 05 вересня 2019 року №2352/0/15-19 було переглянуте Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, який рішенням від 18 грудня 2019 року (справа №9901/521/19 (провадження №П/9901/521/19)), залишеним без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня 2020 року, відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправним і скасування вказаного рішення ВРП.
44. Отже, гарантії, встановлені статтею 143 Закону №1402-VIII, на позивача, який не звільнений              у зв`язку з відставкою, а з яким припинено трудові відносини у зв`язку з досягненням шістдесяти п`яти років та припиненням повноважень судді, не розповсюджуються, і в нього відсутнє право на отримання вихідної допомоги в розмірі 3 місячних суддівських винагород за останньою посадою. 
45. Водночас Закон №1402-VIII не містить норм, які б передбачали виплату вихідної допомоги  судді, трудові відносини з яким припинено у зв`язку з досягненням шістдесяти п`яти років та припиненням повноважень судді.
46. Суд апеляційної інстанції, вийшовши за межі позовних вимог ОСОБА_1 , дійшов висновків про протиправну бездіяльність Господарського суду Львівської області щодо ненарахування та невиплати позивачеві всіх належних при звільненні з займаної посади сум і що правильним способом відновлення порушеного його права на отримання належних при звільненні з посади виплат є зобов`язання відповідача вчинити кореспондуючі цьому праву дії, а саме: нарахувати            та виплатити на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу в зв`язку із звільненням з займаної посади в розмірі трьох місячних суддівських винагород за останньою посадою. 
47. Суд апеляційної інстанції виходив із того, що непроведення виплати вихідної допомоги             суддям при звільненні через закінчення повноважень ставить їх у нерівні умови із суддями, що скористалися правом на відставку та отримали вихідну допомогу відповідно до частини першої статті 143 Закону №1402-VIII. 
48. Натомість Верховний Суд, з огляду на вищевикладене, уважає, що Господарський суд Львівської області не допустив протиправної бездіяльності та порушення/звуження прав           ОСОБА_1 , оскільки відповідач був зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а в Законі №1402-VIII, який є спеціальним законом у цій сфері, закріплено єдину умову/підставу для виплати вихідної допомоги судді, а саме: у зв`язку з його відставкою. 
49. Бездіяльність суб`єкта владних повноважень може бути визнана протиправною адміністративним судом лише у випадку, якщо він ухиляється від вчинення дій, які входять                  до кола його повноважень, та за умови наявності правових підстав для вчинення таких дій.         Втім законодавчо встановлених підстав щодо набуття ОСОБА_1 права на отримання         вихідної допомоги та, відповідно, факту ухилення відповідачем від вчинення дій, визначених  законодавством щодо виплати позивачеві відповідної вихідної допомоги, судом апеляційної інстанції не встановлено.
50. Адміністративний суд здійснює правосуддя у порядку, встановленому процесуальним        законом, і не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, та вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права. Проте            у спірному випадку відсутнє порушення прав позивача з боку відповідача і суд апеляційної інстанції, зобов`язуючи Господарський суд Львівської області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу в зв`язку із звільненням з займаної посади в розмірі трьох місячних суддівських винагород за останньою посадою, неправомірно надав позивачеві можливість отримати вихідну допомогу за відсутності в останнього законодавчих підстав для набуття такого права.
51. Згідно зі статтею 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
52. Ураховуючи суть спірних правовідносин, установлені судами обставини справи та норми чинного законодавства, Верховний Суд уважає правильним висновок суду першої інстанції про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позову, і оскільки суд апеляційної інстанції скасував рішення суду першої інстанції, яке відповідає закону, оскаржувана постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року підлягає скасуванню, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 червня 2020 року - залишенню в силі. 
53. Відповідно до частини третьої статті 375 КАС України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії). 
54. Зважаючи на те, що оскаржувана постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду   від 09 листопада 2020 року скасована із залишенням в силі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 червня 2020 року, немає підстав для поновлення виконання постанови суду апеляційної інстанції від 09 листопада 2020 року. 
VІІ. Судові витрати
55. З огляду на результат касаційного розгляду та приписи статті 139 КАС України, підстави для здійснення розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 341, 344, 349, 352, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
П О С Т А Н О В И В :
1. Касаційну скаргу Господарського суду Львівської області задовольнити. 
2. Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Cенишиним Ярославом Богдановичем, залишити без задоволення. 
3. Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року в справі №1.380.2019.005130 скасувати. 
4. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 червня 2020 року в справі №1.380.2019.005130 залишити в силі. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий:                                                                                          О. В. Кашпур 
Судді:                                                                                                    О. Р. Радишевська
                                                                                                    С. А. Уханенко