ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1345/23 Справа № 205/143/21  Категорія 59 	  	Суддя у 1-й інстанції - Басова Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова  М. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
       головуючого судді – Петешенкової М.Ю.,
       суддів – Городничої В.С., Лаченкової О.В.,
       при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.
       розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу 
       за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» 
на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 04 жовтня 2022 року 
у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради про припинення дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

       У січні 2021 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 07 грудня 2007 року було укладено кредитний договір № DNUHG40000002172, відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі 151 500,00 грн. строком до 07 грудня 2027 року. 
В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 07 грудня 2007 року укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого ОСОБА_1 надала в іпотеку квартиру загальною площею 27,9 кв.м., житловою площею 16,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . 
Зазначає, що договором іпотеки передбачене право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії. Однак, даний обов`язок порушено та без згоди іпотекодержателя у квартирі, що є предметом іпотеки були зареєстровані: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . 
Вважає, що відповідачі та усі мешканці, що були зареєстровані у спірній квартирі, з порушенням вимог законодавства, не мають права користування.
Враховуючи зазначене, просили суд припинити дії, які порушують право сторони договору шляхом визнання дій ОСОБА_1 щодо реєстрації у предметі іпотеки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 неправомірними та вчиненими з порушенням умов законодавства; зобов`язати Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради позбавити права користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 неправомірно зареєстрованих осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які зареєстровані та/або проживають в квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресою: АДРЕСА_1 зі зняттям з реєстраційного обліку. 
Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 04 жовтня 2022 року у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано обранням позивачем неналежного способу захисту порушеного права.
Не погодившись з рішенням суду, АТ КБ «Приватбанк» звернулося з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення вимог.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що висновки суду першої інстанції про обрання невірного способу захисту, є помилковим. Зазначає, що реєстрація осіб у предметі іпотеки без згоди іпотекодержателя є порушенням умов цивільно-правового договору (договору іпотеки) та статті 629 ЦК України. Вважає, що наявність осіб, зареєстрованих у предметі іпотеки, на який звертається стягнення, негативно відобразиться на його ціні, а також буде перешкоджати реалізації цього предмета іпотеки, в такому випадку порушуються законні права та інтереси АТ КБ «Приватбанк» як іпотекодержателя та кредитора та зняття таких осіб з реєстраційного обліку є захистом прав.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 07 грудня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого відповідно до Статуту є АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про іпотечний кредит № DNUHG40000002172, згідно умов якого банк надав відповідачу грошові кошти в сумі 151 500,00 грн. зі сплатою 15,00 % річних, строком до 07 грудня 2027 року (а.с. 5-9).
07 грудня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір № DNUHG40000002172, згідно умов якого ОСОБА_1 передала банку в іпотеку квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10-12).
Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 жовтня 2016 року у справі № 205/528/16-ц у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , третя особа Служба у справах дітей Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради про виселення, відмовлено (а.с. 120-122).
Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2017 року у справі № 205/528/16-ц рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 жовтня 2016 року в частині виселення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 скасовано. Виселено ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які зареєстровані у квартирі (предмет іпотеки) розташованій за адресою: АДРЕСА_1 . В інший частині рішення залишено без змін (а.с. 116-120).
Згідно відповіді Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 30 квітня 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 78).
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
Згідно зі статтею 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Вищезазначені норми матеріального права визначають право власника житлового приміщення вимагати усунення порушень свого права від будь-яких осіб шляхом, який власник вважає прийнятним, однак лише у спосіб, прямо визначений законом.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права. Суд зазначив, обраний позивачем спосіб захисту у вигляді «позбавлення права користування житловим приміщенням» на підставі статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» чинним законодавством не передбачений, оскільки дана норма не встановлює такої дії, як позбавлення права користування особи житлом, а регламентує лише порядок реєстрації/зняття з реєстрації осіб, які набули або втратили право на житло, в той час як саме набуття або втрата права на користування житлом регламентується спеціальними нормами, які мають відповідні підстави, процедуру та наслідки. За таких умов вимога про «позбавлення права користування житловим приміщенням» є непередбаченим законом способом захисту прав.
Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції та вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що реєстрація осіб у предметі іпотеки без згоди іпотекодержателя є порушенням умов договору іпотеки № DNUHG40000002172, оскільки такий договір не містить умов/застережень щодо надання письмової згоди іпотекодержателя на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб. 
Крім того, звертаючись до суду з вимогою про зобов`язання Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради позбавити права користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 неправомірно зареєстрованих осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які зареєстровані та/або проживають в квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресою: АДРЕСА_1 зі зняттям з реєстраційного обліку, позивач не врахував, що до повноважень Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради не входить право позбавляти користування житловим приміщенням.
Колегія суддів також звертає увагу, що підставою для зняття з реєстрації місця проживання осіб відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. 
Разом з тим, враховуючи наявність рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2017 року у справі № 205/528/16-ц, яким виселено ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які зареєстровані у квартирі (предмет іпотеки) розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , АТ КБ «Приватбанк» до відповідних органів реєстрації з приводу зняття відповідачів з місця проживання не звертався.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Таким чином, переглядаючи справу, відповідно до вимог 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, за наявними в справі доказами, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.
Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, - 

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» – залишити без задоволення.
Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 04 жовтня 2022 року — залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

                                                                                                             О.В. Лаченкова