ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/1882/22  Номер провадження 22-ц/814/2128/23	Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д.Д.  Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2023 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 
головуючого судді Прядкіної О.В., 
суддів:  Обідіної О.І., Чумак О.В.,
розглянувши цивільну справу в м.Полтаві за  позовом  Кременчуцької об`єднаної філії акціонерного товариства «Полтаваобленерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, 3% річних від суми боргу та інфляційних втрат
за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Полтаваобленерго»
на заочне рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 26 липня 2022 року, прийнятого під головуванням судді Андрієць Д.Д. в м.Кременчузі,  -
в с т а н о в и в :

У березні 2022 року АТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії звернулося до районного суду із вказаним позовом. 
Зазначали, що відповідачам надавалися послуги з центрального теплопостачання за адресою АДРЕСА_1 по особовому рахунку № НОМЕР_1 , однак свої зобов`язання щодо оплати послуг останні виконували не належним чином, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за послуги теплопостачання у вигляді централізованого опалення в сумі 12 909,25 грн. за період з жовтня 2018 року по травень 2019 року, з урахуванням індексу інфляції – 1 505,51 грн, та 3 % річних у сумі 662,53 грн. Просили стягнути вказану заборгованість та судовий збір у розмірі 2102 грн.
Заочним рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 26 липня 2022 року відмовлено в задоволенні позовних вимог Кременчуцької об`єднаної філії акціонерного товариства «Полтаваобленерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, 3% річних від суми боргу та інфляційних втрат
Рішення суду мотивовано недоведеністю позовних вимог.
Рішення оскаржили АТ «Полтаваобленерго», в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Вважає, що суд першої інстанції, прийшов до хибного висновку про недоведеність користування послугами позивача відповідачами. На підтвердження доводів, посилається на інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно згідно з якою з 16.08.2018 року право власності на квартиру в яку надавались послуги рахується за відповідачами, а тому останні зобов`язані нести тягар утримання власного майна.
Апеляційний розгляд справи колегія суддів вважає за можливе провести у відповідності до ч.2 ст.372 ЦПК України у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, зокрема, відповідачі шляхом оголошення про виклик, розміщеного на офіційному сайті суду.

Перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що АТ «Полтаваобленерго» надавало послуги з теплопостачання за адресою АДРЕСА_1 , по о/р №163677.
За розрахунками позивача станом на 07 лютого 2022 року утворилася заборгованість в сумі 12 909,25 грн. за період з жовтня 2018 року по травень 2019 року, а із застосуванням положень ст.625 ЦК України індексу інфляції -1 505,51 грн. та 3 % річних -662,53 грн., загальна сума заборгованості становить 15 077,29 грн. 
Районний суд, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, своє рішення мотивував тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані за іншими адресами, а тому факт користування послугами, які надає позивач, не доведений. 

Колегія суддів не може погодитись з вказаним висновком.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги.
Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного суду Україні від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Районний суд, вирішуючи даний спір, дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову у зв`язку з не доведенням факту користування послугами з централізованого опалення, взявши до уваги те, що відповідачі зареєстровані за іншими адресами, а не за тою за якою надавались вказані послуги.
Спростовуючи наведені висновки, суд першої інстанції вийшов за межі вимог частин першої, другої, п`ятої  ст.12 ЦПК України, оскільки спростував доводи позивача щодо наявності заборгованості, при тому, що відповідачі участі у справі не брали і будь-яких заперечень не подавали.
Відповідачі не скористалась своїм правом на подачу відзиву на позов та не надали суду жодного доказу на підтвердження повної сплати заборгованості, не спростували розрахунків позивача та не довели факту того, що не користувались послугами з теплопостачання.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи, а саме з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності відповідачам: ОСОБА_1 – Ѕ частки у спільній частковій власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданий 16.08.2018 рок ОСОБА_2 Н.В. – Ѕ частки у спільній частковій власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданий 15.06.2018 року.
Положеннями статті 322 ЦК України покладається на власника майна тягар його утримання. Зокрема, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором чи законом. Оскільки належна на праві власності відповідачам квартира розташована у багатоквартирному будинку, під`єднана до єдиної централізованої системи теплопостачання, від користування якої останні не відмовлялися у встановленому законом порядку, вони зобов`язаний нести витрати по її утриманню, в тому числі з надання послуг по її обігріву, а відтак надання таких послуг та їх оплата не залежать від того проживає власник у цій квартирі чи ні.
Такий правовий висновок висловлено в постановах Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 10.12.2018 року (справа №638/11034/15), від 02.04.2020 року (справа №757/29813/17).

З огляду на вказане, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення районного суду та винесення нового судового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі та стягнення з відповідачів заборгованості за послуги теплопостачання у вигляді централізованого опалення в загальній сумі 15 077,29 грн., тобто по 7 538,65 грн. з кожного. 
Частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи повне задоволення апеляційної скарги та скасування рішення районного збору з відповідачів підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір за подання позовної заяви та за апеляційну скаргу по 3 101,25 грн. з кожного.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Полтаваобленерго» задовольнити.
Заочне рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 26 липня 2022 року скасувати, ухваливши нове.
С ОСОБА_1 асил ОСОБА_2 Василівни на користь акціонерного товариства «Полтаваобленерго» заборгованість за послуги теплопостачання у вигляді централізованого опалення по 7538,65 грн. з кожного.
 С ОСОБА_1 асил ОСОБА_2 Василівни на користь акціонерного товариства «Полтаваобленерго» судовий збір по 3 101,25 грн. з кожного. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 26.01.2023 року.

Головуючий суддя                                                                 О.В. Прядкіна
Судді:                                                                                 О.І. Обідіна
                                                                                                                      О.В. Чумак