Номер провадження: 22-ц/813/3704/23 
Справа № 495/4664/14-ц

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої Орловської Н.В.,
суддів Приходько Л.А.,
Пузанової Л.В.,
секретар Зєйналова А.Ф.к. 
розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , правонаступниками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , на рішення Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , правонаступниками якої є ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Білгород – Дністровської міської ради Одеської області про виділ в натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності, визнання права власності, встановлення порядку користування земельною ділянкою,
В С Т А Н О В И В :

25.06.2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Білгород-Дністровська міська рада Одеської області, про виділ в натурі нерухомого майна, що є у спільній частковій власності.
Позивач неодноразово уточнював позовні вимоги (т.1, а.с.77-80, т.2, а.с.149-153), та остаточно просив суд: 
-виділити ОСОБА_4 33/100 частки та 18/100 частки в натурі в окреме домоволодіння по АДРЕСА_1 , до складу яких входять наступні житлові приміщення та господарські споруди: літ. «А» житловий будинок у складі приміщень: 1-1-коридор; 1-2- житлова; 1-3-коридор; 1-4-кухня; 1-5- житлова; 1-6-ванна, 3-1-коридор; 3-2-кухня; 3-3-житлова; 3-4-житлова, загальною площею по літ. «А» - 120,2 кв.м., житловою площею - 79,8 м. кв.; підвалу літ. «а», приміщення - II; сарай під літ. «В»; навіс під літ. «Ж»; гараж під літ. «а2»; водопровід № 6;1/2 частина № 3. 
-припинити право спільної часткової власності ОСОБА_4 на житловий будинок під АДРЕСА_1 ; 
-визнати за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок під АДРЕСА_1 під літ. «А» у складі приміщень: 1-1- коридор; 1-2- житлова; 1-3- коридор; 1-4 - кухня; 1-5- житлова; 1-6 - ванна 3-1 - коридор; 3-2 - кухня; 3-3 - житлова; 3-4 - житлова, загальною площею - 120,2 м. кв., житловою площею - 79,8 м. кв., приміщення - II у підвалі під літ. «а»; сарай під літ «В»; навіс під літ. «Ж»; гараж під літ. «а2»; водопровід № 6; 1/2 частина № 3; 
-стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 грошову компенсацію за сарай літ. «Є» у розмірі 2272 грн.; 
-встановити між ОСОБА_4 , та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 наступний порядок користування земельною ділянкою площею 844 м. кв. по АДРЕСА_1 : виділити в особисте користування ОСОБА_4 земельну ділянку площею 382 м. кв. по АДРЕСА_1 . В`їзд та вхід на земельну ділянку № 1 зберегти існуючий з АДРЕСА_2 через ворота № 3. Земельну ділянку, прилеглу до зовнішньої стіни навісу літ. «Ж» площею 4,05 кв.м. і сараю літ. «Є» площею 5,35 кв.м. виділити у користування ОСОБА_4 при безперешкодному доступі ОСОБА_5 до конструкції навісу літ «Ж», сараю літ. «Є», в разі потреби проведення ремонтних робіт пропонується обладнати з АДРЕСА_1 при знесенні навісу літ. «Ж», сараю літ. «В» та у разі надання своєї згоди ОСОБА_5 сараю літ. «Є». Виділити в особисте користування ОСОБА_5 земельну ділянку площею 162 м. кв. по АДРЕСА_1 . В`їзд та вхід на земельну ділянку № НОМЕР_1 пропонується обладнати з АДРЕСА_2 . Виділити в особисте користування ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 земельну ділянку площею 300 м. кв. по АДРЕСА_1 . В`їзд та вхід на земельну ділянку № НОМЕР_2 пропонується зберегти існуючий через ворота № 7 та хвіртку АДРЕСА_3 . Земельну ділянку, прилеглу до зовнішньої стіни вбиральні літ. «Д» площею 2,1 м.кв. виділити в користування ОСОБА_2 та ін. при безперешкодному доступі ОСОБА_4 до конструкції вбиральні літ. «Д» в разі потреби проведення ремонтних робіт. Земельну ділянку, прилеглу до зовнішньої стіни сараю літ. «Є» площею 5,47 кв.м. виділити в користування ОСОБА_2 та інш. при безперешкодному доступі ОСОБА_5 до навісу літ. «Ж» та сараю літ. «Є» в разі потреби проведення ремонтних робіт.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_4 на підставі договору дарування частини домоволодіння від 31 липня 2006 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2766, є власником 33/100 частин домоволодіння, яке розташоване  по АДРЕСА_1 .
Крім того, на підставі договору дарування від 27 січня 2014 року, зареєстрованого в реєстрі за № 190, він є власником 18/100 частин домоволодіння на АДРЕСА_1 . Загалом йому належить 51/100 вказаного домоволодіння.
Іншим співвласником 18/100 частин вказаного житлового будинку є ОСОБА_5 , а власниками 31/100 частини домоволодіння є:  ОСОБА_1 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Позивач зазначає, що не може вільно розпоряджатись своїм майном через непорозуміння з іншими співвласниками. Стверджує, що частки всіх співвласників у спільній частковій власності є відокремленими, тому немає перешкод для виділення нерухомого майна в натурі зі спільної часткової власності.
Крім того, позивач вказує на наявність між ним та іншими співвласниками певних розбіжностей з питань користування та розпорядження частиною земельної ділянки, оскільки ОСОБА_5 та сім`я ОСОБА_6 відмовляються погодити межі земельної ділянки та встановити їх у натурі. Рішенням Білгород-Дністровської міської ради Одеської області від 19 червня 2008 року № 513-V позивачу було погоджено передачу земельної ділянки по АДРЕСА_1 у спільну сумісну власність з ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 . Однак, для того, щоб він міг приватизувати частину земельної ділянки окремо від ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 необхідно, щоб було присвоєно окрему поштову адресу, для чого потрібно виділити належні йому 51/100 часток у натурі зі спільної часткової власності, переоформити правовстановлюючі документи в одиницю й встановити порядок користування земельною ділянкою.
З огляду на викладене, враховуючи висновки проведеної у ході розгляду справи додаткової будівельно – технічної експертизи, за результатами якої складено висновок №17/06 від 17.08.2018р., позивач просив задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, встановивши порядок користування спірною земельною ділянкою згідно третього варіанту, запропонованого судовим експертом.
Рішенням Білгород – Дністровського міськрайонного суду міста Одеської області від 01 липня 2019 року позов ОСОБА_4 задоволено.
Виділено ОСОБА_4 33/100 частки, 18/100 частки в натурі в окреме домоволодіння на АДРЕСА_1 , до складу яких входять наступні житлові приміщення та господарські споруди: літ. «А» житловий будинок у складі приміщень: 1-1 – коридор; 1-2 – житлова; 1-3 – коридор; 1-4 – кухня; 1-5 – житлова; 1-6 – ванна, 3-1 – коридор; 3-2 – кухня; 3-3 – житлова; 3-4 – житлова, загальною площею по літ. «А», 120,2 кв. м, житловою площею 79,8 кв. м, підвалу літ. «а» приміщення – II; сарай під літ. «В»; навіс під літ. «Ж»; гараж під літ. «а2»; водопровід № 6;1/2 частина № 3.
Визнано за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 під літ. «А» у складі приміщень: 1-1 – коридор; 1-2 – житлова; 1-3 – коридор; 1-4 – кухня;  1-5 – житлова; 1-6 – ванна; 3-1 – коридор; 3-2 – кухня; 3-3 – житлова; 3-4 – житлова, загальною площею 120,2 кв. м, житловою площею 79,8 кв. м, приміщення II у підвалі під літ. «а»; сарай під літ «В»; навіс під літ. «Ж»; гараж під літ. «а2»; водопровід № 6; 1/2 частина № 3.
Право спільної часткової власності на 51/100 частки житлового будинку  АДРЕСА_1 , до складу яких входять наступні житлові приміщення та господарські споруди: літ. «А» житловий будинок у складі приміщень: 1-1 – коридор; 1-2 – житлова; 1-3 – коридор; 1-4 – кухня; 1-5 – житлова; 1-6 – ванна, 3-1 – коридор; 3-2 – кухня; 3-3 – житлова; 3-4 – житлова, загальною площею по літ. «А» 120,2 кв. м, житловою площею 79,8 кв. м, підвалу літ. «а» приміщення II; сарай під літ. «В»; навіс під літ. «Ж»; гараж під літ. «а2»; водопровід № 6;  1/2 частина № 3 припинено.
Встановлено між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 наступний порядок користування земельною ділянкою площею 844 кв. м на АДРЕСА_1 :
Відповідно до ІІІ варіанту користування земельною ділянкою згідно висновку експерта № 17/06 додаткової судової будівельно-технічної експертизи ОСОБА_4 (33/100 частки), (18/100 частки) виділено в особисте користування земельну ділянку № НОМЕР_3 площею 382 кв. м, що менше частки в домоволодінні на 48 кв. м.
В`їзд та вхід на земельну ділянку № 1 збережено існуючий з АДРЕСА_2 ) через ворота № 3.
Земельну ділянку, прилеглу до зовнішньої стіни навісу літ. «Ж» площею  4,05 кв. м (довжиною 4,05 м, шириною 1,00 м) і сараю літ. «Є» площею 5,35 кв. м (довжиною 5,35 м, шириною 1,00 м), виділено в користування ОСОБА_4 при безперешкодному доступі ОСОБА_5 до конструкцій навісу літ. «Ж», сараю літ. «Є» у разі потреби проведення ремонтних робіт.
ОСОБА_5 (18/100 частки): виділено в особисте користування земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 162 кв. м, (що більше частки домоволодінні на 10 кв. м), яка складається з: земельної ділянки № 2-1 площею 137 кв. м; земельної ділянки № 2-2 площею 25 кв. м.
Вхід на земельну ділянку № 2-1 зобов`язано обладнати новий з 
АДРЕСА_2 , яка знаходиться під забудовою на літ. «Ж» і сараю літ. «Є», зобов`язано обладнати новий з АДРЕСА_2 ).
ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 (31/100 частки): виділено в особисте користування земельну ділянку № НОМЕР_2 площею 300 кв. м, що більше частки в домоволодінні на 38 кв. м.
В`їзд та вхід на земельну ділянку № 3 збережено існуючий через ворота № 7 та хвіртку АДРЕСА_2 .
Земельну ділянку, прилеглу до зовнішньої стіни вбиральні літ. «Д» площею 2,10 кв. м (довжиною 2,10 м, шириною 1,00 м), виділено в користування ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 при безперешкодному доступі ОСОБА_4 до конструкцій вбиральні літ. «Д» у разі потреби проведення ремонтних робіт.
Земельну ділянку, прилеглу до зовнішньої стіни сараю літ. «Є» площею 5,47 кв. м (довжиною 5,47 м, шириною 1,00 м), виділено в користування ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 при безперешкодному доступі ОСОБА_5 до належних їй конструкцій сараю літ. «Є» у разі потреби проведення ремонтних робіт.
ОСОБА_4 надає в безкоштовне користування ОСОБА_8 належний йому навіс літ. «Ж».
При запропонованому варіанті порядку користування земельною ділянкою стягнуто з ОСОБА_4 грошову компенсацію на користь  ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 за належну їм частину вбиральні літ. «Д» у розмірі 2 272 грн.
Вказане судове рішення мотивовано тим, що відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 03 квітня 2015 року № 56/12 та висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 17 серпня 2018 року № 17/06 можливо вирішити питання щодо виділу в натурі нерухомого майна позивача, а саме 51/100 частки домоволодіння, та встановлення порядку користування земельною ділянкою між сторонами, відповідно до III варіанту встановлення порядку користування земельною ділянкою, згідно з висновком додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 17 серпня 2018 року №17/06. Такий порядок не порушує прав відповідачів.
В апеляційних скаргах ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просять рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 липня 2019 року скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити.
В обґрунтування своєї позиції зазначають, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не враховано, що актом від 27.05.1992 р. між співвласниками житлового будинку по АДРЕСА_1 встановлено порядок користування земельною ділянкою відповідно до часток. Апелянти не заперечують щодо приватизації кожним із співвласників спірної земельної ділянки, але не погоджуються із запропонованими ОСОБА_4 варіантами виділу земельної ділянки, оскільки кожен з таких варіантів суперечить сталому порядку користування та порушує права ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . 
Крім того скаржники вказують на порушення судовим експертом при проведенні додаткової будівельно-технічної експертизи №17/06 вимог п.4.2.6.3, 4.2.6.4 Методики «Організація проведення судових будівельно – технічних експертиз по цивільних справах». Наведеними положеннями методики передбачено, що в тих випадках, коли між співвласниками уже склався порядок користування земельною ділянкою, то визначення порядку користування земельною ділянкою необхідно проводити з урахуванням порядку користування, що склався. В цьому випадку буде мати місце нерівність площ земельних ділянок ідеальним часткам співвласників. Якщо збільшення одним із співвласників своєї частки в спільній власності на будинок шляхом прибудови, перебудови, надбудови, в результаті чого збільшилася корисна площа житлового будинку, не є підставою для збільшення земельної ділянки, яка знаходиться в його користуванні, оскільки таке збільшення може значно змінити інтереси інших співвласників. 
Проте, наданий судовим експертом висновок виконано без врахування встановленого порядку користування земельною ділянкою і без врахування збільшення своєї частки співвласниками ОСОБА_5 і ОСОБА_4 шляхом прибудов до належної їм частини житлового будинку. 
Також скаржники зазначають, що внаслідок визначеного судом першої інстанції порядку користування земельною ділянкою їх позбавлено частини земельної ділянки площею 9,3 кв.м., яка знаходиться у їх фактичному користуванні з 1992 року.
Крім того, визначений судом першої інстанції порядок користування земельною ділянкою можливий лише за згодою всіх співвласників, проте скаржники такої згоди не надавали, що також не враховано судом першої інстанції. 
З огляду на викладене ОСОБА_2 та ОСОБА_1 наполягали на задоволенні поданих ними апеляційних скарг. 
Відзиви на апеляційні скарги до суду апеляційної інстанції не надходили, що відповідно до ч.3 ст. 360 ЦПК України не є перешкодою для перегляду рішення суду першої інстанції.
18.10.2022 року до суду надійшли пояснення третьої особи Білгород – Дністровської міської ради Одеської області, у яких просить апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити, рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.07.2019р. скасувати. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що ОСОБА_4 здійснено перепланування частини житлового будинку по АДРЕСА_2 з відхиленням від проекту та з захопленням території земельної ділянки загального користування. Оскільки об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані, не підлягають поділу, тому вважає відсутніми підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 .
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.01.2023 р. залучено до участі у справі в якості правонаступників відповідача ОСОБА_2 -   ОСОБА_3 та  ОСОБА_1 .
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.01.2023 р. клопотання Білгород-Дністровської міської ради про зупинення провадження y справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №9495/2380/21, а також заяву ОСОБА_3 про зупинення провадження у справі до закінчення воєнного стану в Україні - залишено без задоволення, вирішено за можливе провести судове засідання за відсутності учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце судового розгляду. 
Заслухавши доповідача, перевіривши законність рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України та з урахуванням висновків та вказівок суду касаційної інстанції, викладених у постанові від 07.09.2022р., колегією суддів встановлені такі обставини.
На підставі договору дарування, укладеного між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючою від імені ОСОБА_5 , остання отримала в дар 18/100 частин домоволодіння, що знаходяться у АДРЕСА_1 , на земельній ділянці розміром 812 кв. м. (т.1, а.с.222-224)
На підставі договору дарування, укладеного 31.07.2006 року між ОСОБА_11 та ОСОБА_4 , останній отримав у дар 33/100 частин домоволодіння, що знаходяться у АДРЕСА_1 , на земельній ділянці розміром 812 кв. м (державний акт на право власності на земельну ділянку не видавався), що складається в цілому з: кам.бутов.житлового будинку літ. «А», житловою площею 104,8 кв.м, загальною площею 194,4 кв.м., житлового будинку, з 1/3 саман., 2/3 кам.бут., літ. «Б», житловою площею 45,2 кв.м., двох дерев. сараїв літ. «В», «Є», цегельн. вбиральня, літ. «Д», навес літ. «Ж», двох цегл. сараїв літ. «Д-1», «З», 1/3 кам. череп. 2/3 саман. камян. сараю літ. «Л», камян. гаражу літ. «К», споруди №2,3,5-8. (т.1, а.с.16-17) 
Відчужувані 33/100 частини домоволодіння складаються з житлового будинку літ. «А»: 1-1 коридор, 1-2 житлова, 1-3 коридор, 1-4 кухня, 1-5 житлова, 1-6 ванна, житловою площею 45,4 кв.м., загальною площею 77,3 кв.м., з підвалу літ. «а» приміщення ІІ, у сумісному користуванні споруди 2,3,5,6. 
Відповідно до договору дарування від 27 січня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Чухрай Т.Ю., зареєстрованого у реєстрі за № 190, ОСОБА_12 подарувала ОСОБА_4 18/100 часток домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_1 , що складається в цілому з: житлового будинку, житловою площею 104,8 кв.м., загальною площею 173 кв.м. літ. «А», житлового будинку, житловою площею 45,2 кв.м., загальною площею 88,0 кв.м., літ. «Б», сараїв літ. «В», «Д-1», «Є», «З», вбиральні літ. «Д», навісу без обшивки літ. «Ж», гаражу літ. «К», споруд 1-6. (т.1, а.с.10)
Ці 18/100 часток домоволодіння складаються з: житлового будинку літ. «А» 3-1 коридор, 3-2 кухня, 3-4 житлові кімнати, житловою площею 34,4 кв.м., загальною площею 42,9 кв.м., сарай літ. «В», навіс літ. «Ж», у загальному користуванні вбиральня літ. «Д», споруди 1-6.
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 прийняли спадщину після чоловіка та батька ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок чого набули права власності на належні йому 31/400 частини домоволодіння, що знаходяться у АДРЕСА_1 , на земельній ділянці розміром 812 кв. м.
Згідно з листом Комунального підприємства (далі – КП) «Білгород-Дністровське БТІ» від 26 серпня 2014 року №1317, станом на 31 грудня  2012 року, власниками домоволодіння АДРЕСА_1 були:
-31/400 частки ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про право власності від 03 листопада 1994 року;
-31/400 частки ОСОБА_7 , на підставі свідоцтва про право власності від 03 листопада 1994 року;
-31/400 частки ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності від 03 листопада 1994 року;
-31/400 частки ОСОБА_3 , на підставі свідоцтва про право власності   від 03 листопада1994 року;
-33/100 часток ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 31 липня 2006 року;
-18/100 часток ОСОБА_5 на підставі договору дарування від 01 листопада 2008 року;
-18/100 часток ОСОБА_12 , на підставі договору дарування від 11.06.2013 року. (т.1, а.с.56)
Згідно з інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 11 травня 2016 року за № 58813938, житловий будинок на АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 у сукупному розмірі 31/100 частки, ОСОБА_5 має у власності 18/100 часток домоволодіння, ОСОБА_4 належить 18/100 та 33/100 частин вказаного вище житлового будинку. (т.2, а.с.36-39)
З наведених обставин слідує, що на момент вирішення спору ОСОБА_4 належить 51/100 частка вказаного домоволодіння.
Іншими співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1 є: ОСОБА_5 , якій належить 18/100 частин домоволодіння, та ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яким в сукупності належить 31/100 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . 
Розпорядженням голови Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області від 19.02.2016 р. №32 «Про перейменування назв вулиць, провулків, скверів міста» вулицю Котовського перейменовано на вулицю Вірменську. (т.2, а.с.25)
Як вбачається зі змісту позовної заяви (з урахуванням її уточненої редакції), предметом спору є вимоги ОСОБА_4 щодо виділу йому в натурі 51/100 частин домоволодіння, яке є у спільній частковій власності сторін, та встановлення порядку користування земельною ділянкою з урахуванням ідеальних часток кожного зі співвласників. 
Щодо вимог позивача про виділ йому в натурі 51/100 частин домоволодіння, до складу яких входять житлові приміщення та господарські споруди: літ. «А» житловий будинок у складі приміщень: 1-1-коридор; 1-2- житлова; 1-3-коридор; 1-4-кухня; 1-5- житлова; 1-6-ванна, 3-1-коридор; 3-2-кухня; 3-3-житлова; 3-4-житлова, загальною площею по літ. «А» - 120,2 кв.м., житловою площею - 79,8 м. кв.; підвалу літ. «а», приміщення - II; сарай під літ. «В»; навіс під літ. «Ж»; гараж під літ. «а2»; водопровід № 6;1/2 частина № 3., та визнання на них права власності, то суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України,  власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.
Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності, згідно ч.1 ст. 356 ЦК України, є спільною частковою власністю.
Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
Згідно ст.183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.
Житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. (ст.380 ЦК України)
Квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. (ч.1 ст.382 ЦК України)
Виходячи з аналізу змісту норм ст.ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом  (квартиру)  або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири,  які за розміром відповідають розміру ідеальних часток співвласників у праві власності.
Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.
Відтак, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір ідеальних часток співвласників та технічна можливість виділу частини або поділу будинку відповідно до часток співвласників.
Оскільки учасники спільної часткової власності мають права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі.
У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок.
Як вбачається з матеріалів справи, з метою повного та всебічного розгляду справи ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.03.2015 року за клопотанням представника позивача призначено судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої постановлено наступні питання: 
-чи є будівельна та технічна можливість виділити 51/100 частини ОСОБА_4 зі спільної часткової власності із домобудови по АДРЕСА_1 разом із земельною ділянкою з прив`язкою до частини ОСОБА_4 у спільній частковій власності;
-розробити та запропонувати на розгляд суду можливі варіанти виділення 51/100 частин ОСОБА_4 зі спільної часткової власності на домобудову по АДРЕСА_1 разом із земельною ділянкою з прив`язкою до частини ОСОБА_4 у спільній частковій власності;
-у разі відсутності технічної можливості виділення в натурі земельної ділянки з прив`язкою до частини ОСОБА_4 у спільній частковій власності розробити та запропонувати на розгляд суду варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 між ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .
Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 56/12, складеного 03 квітня 2015 року, експертним дослідженням наданих матеріалів інвентаризаційної справи №434 КП «Білгород-Дністровське БТІ» встановлено, що всі співвласники домоволодіння мають окремі ізольовані квартири з самостійним виходом та необхідні для постійного проживання житлові та підсобні приміщення. Частина домоволодіння, яким користується ОСОБА_4 (квартира  АДРЕСА_4  та  АДРЕСА_5 ), забезпечена центральними комунікаціями водопостачання і каналізації. Частина домоволодіння, яким користується ОСОБА_5 (квартира  АДРЕСА_6  ) та частина домоволодіння, яким користуються ОСОБА_2 та ін. (житловий будинок літ. «Б») забезпечені центральним водопостачанням та вигрібною каналізацією.
Також експертним дослідженням встановлено, що забудова земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 , не дозволяє кожному співвласнику виділити земельну ділянку у відповідності з його часткою в домоволодінні. 
На рішення суду запропоновано два варіанти порядку користування та поділу земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактичною площею 844 кв.м., з відхиленням від часток співвласників у домоволодінні. 
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30.06.2016 року за клопотанням представника позивача призначено по справі додаткову судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено питання: розробити та запропонувати на розгляд суду додаткові варіанти порядку користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 між ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , з урахуванням того порядку користування, який було встановлено згідно акту від 27.05.1992р. 
Отже питання, з приводу яких судом першої інстанції була призначена будівельно-технічна та додаткова будівельно-технічна експертизи, стосуються можливості виділу ОСОБА_4 51/100 частин зі спільної часткової власності із домобудови по АДРЕСА_1 разом із земельною ділянкою, а також порядку користування земельною ділянкою.
При цьому, питання щодо відповідності частини нерухомого майна, яке позивач просить виділити йому в натурі, його ідеальній частці у праві власності на спільне домоволодіння, профільним експертом не розглядалось і клопотання з цього приводу позивачем не заявлено.
Апеляційний суд звертає увагу, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. (ч.2 ст.78 ЦПК України)
Разом з тим, з огляду на засади змагальності, саме позивач повинен проявляти ініціативу у наданні суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог. 
Натомість, як вбачається з матеріалів справи, клопотань про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи для з`ясування відповідності частини нерухомого майна, яку ОСОБА_4 просить виділити йому в натурі, ідеальній частці позивача у домоволодінні, позивачем або його представником у ході розгляду справи не заявлено, доказів такої відповідності, а саме: висновку спеціаліста, експертизи тощо, суду не надано.
Враховуючи, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що зазначений позивачем варіант виділу частки будинку, будівель і споруд відповідає розміру й вартості належної йому частці, як співвласника у праві спільної часткової власності, а суд позбавлений можливості за матеріалами даної справи прийняти обґрунтоване рішення, оскільки для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, тому слід дійти висновку про те, що, позивачем в ході розгляду справи не підтверджено наявність обставин, на які він посилається в обґрунтування заявлених позовних вимог, що є підставою для відмови у їх задоволенні.
Крім того, в прохальній частині остаточної редакції позовної заяви (т.2, а.с.152) ОСОБА_4 просить виділити йому 33/100 частки, 18/100 частки в натурі в окреме домоволодіння по АДРЕСА_1 ряд житлових приміщень та господарських споруд, в тому числі водопровід № 6;1/2 частина № 3. 
Проте, зі встановлених судом обставин вбачається, що за договором дарування від 31.07.2006 року   ОСОБА_4  отримав у дар 33/100 частин домоволодіння, які складаються з житлового будинку літ. «А»: 1-1 коридор, 1-2 житлова, 1-3 коридор, 1-4 кухня, 1-5 житлова, 1-6 ванна, житловою площею 45,4 кв.м., загальною площею 77,3 кв.м., з підвалу літ. «а» приміщення ІІ, у сумісному користуванні споруди 2,3,5,6. 
За договором дарування від 07.01.2014 року  ОСОБА_4  отримав 18/100 часток домоволодіння у складі: з житлового будинку літ. «А» 3-1 коридор, 3-2 кухня, 3-4 житлові кімнати, житловою площею 34,4 кв.м., загальною площею 42,9 кв.м., сарай літ. «В», навіс літ. «Ж», у загальному користуванні вбиральня літ. «Д», споруди 1-6.
З наведеного слідує, що водопровід №6 та споруда №3 (ворота) за договорами дарування від 31.07.2006р. та 07.01.2014р., які є правовстановлюючими документами, віднесено до загального користування усіх співвласників домоволодіння, що виключає можливість виділу вказаних об`єктів у одноосібне право власності позивача.
Суд першої інстанції наведених обставин не врахував, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про задоволенні вимог позивача в цій частині.
Щодо вимог позивача про встановлення порядку користування земельною ділянкою з урахуванням ідеальних часток кожного зі співвласників, то колегія суддів зазначає наступне.
Частиною першою  статті 88 ЗК України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.
Оскільки володіння та порядок користування земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, в тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам житловий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед за їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, то при застосуванні статті 88 ЗК України при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або жилий будинок, слід брати до уваги цю угоду. Це правило стосується тих випадків, коли житловий будинок поділено в натурі.
За правилами частини другої статті 120 ЗК України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.
Частина четверта статті 120 ЗК України передбачає, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі та споруди.
Аналіз змісту норм статті 120 ЗК України дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю та споруди, на якій вони розміщені.
Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.
Отже, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду, стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.
При застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України необхідно виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.
Разом з тим, відповідно до частини першої статті 318 ЦК України кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Однак право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Зазначені положення щодо користування власністю цілком повинні застосовуватися до майнових прав на майно (зокрема до права користування земельною ділянкою). Відтак право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак у будь якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (частина п`ята статті 319 ЦК України).
Отже, при вирішенні спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. 
Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном.
З матеріалів справи вбачається, що у ході розгляду даної справи судом першої інстанції ухвалою від 17.03.2015р. призначено судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено питання щодо розробки та пропозиції на розгляд суду можливих варіантів виділення 51/100 частин ОСОБА_4 зі спільної часткової власності на домобудову по АДРЕСА_1 разом із земельною ділянкою з прив`язкою до частини ОСОБА_4 у спільній частковій власності. У разі відсутності технічної можливості виділення в натурі земельної ділянки з прив`язкою до частини ОСОБА_4 у спільній частковій власності розробити та запропонувати на розгляд суду варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 між ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 та   ОСОБА_5 . (т.1 л.с.118-119).
Згідно висновку № 56/12 судової будівельно-технічної експертизи, складеного 03.04.2015р., згідно якого експертним дослідженням наданих матеріалів інвентаризаційної справи № 434 КП «Білгород-Дністровське БТІ» встановлено, що всі співвласники домоволодіння мають квартири з самостійним виходом та необхідні для постійного проживання житлові та підсобні приміщення. Частина домоволодіння ОСОБА_4 (квартира АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 житлового будинку літ. «А») забезпечена центральними комунікаціями водопостачання і каналізації. Частина домоволодіння ОСОБА_5 (квартира АДРЕСА_6 ) та частина домоволодіння ОСОБА_2 та ін. (житловий будинок літ. «Б») забезпечені центральним водопостачанням та вигрібною каналізацією.
Для того, щоб виділити кожному співвласнику його частку в натурі із спільної власності в окремий об`єкт нерухомості, необхідно, щоб кожний співвласник мав в`їзд та вхід на свою земельну ділянку.
ОСОБА_2 та інші (власники житлового літ. «Б») мають окремий вхід та в`їзд на земельну ділянку через хвіртку АДРЕСА_7 .
ОСОБА_5 (власнику квартири АДРЕСА_6 житлового будинку літ. «А») є технічна можливість влаштувати вхід та в`їзд з АДРЕСА_1 .
ОСОБА_4 є технічна можливість влаштувати вхід та в`їзд з АДРЕСА_1 при знесенні навісу літ. «Ж» та сараю літ. «В», які належать йому на праві власності та знесенні сараю літ «Є», який належить на праві власності ОСОБА_5 .
При фактичному користуванні ОСОБА_4 користується земельною ділянкою № НОМЕР_3 фактичною площею 318 м, що менше його частки в домоволодінні на 81 м2.
ОСОБА_5 користується земельною ділянкою АДРЕСА_6 фактичною площею 151 м2, що більше її частки в домоволодінні на 31 м2.
ОСОБА_2 та інші користуються земельною ділянкою АДРЕСА_5 фактичною площею 312 м2, що більше їх частки в домоволодінні на 50 м2.
Для зменшення земельної ділянки, якою користується ОСОБА_2 та інші, та збільшення площі земельної ділянки ОСОБА_4 , яка при фактичному користуванні менше ніж його частка у володінні на 81 м2, є технічна можливість залишити вбиральню літ. «Д» загального користування у власності ОСОБА_4 .
При цьому ОСОБА_4 повинен сплатити компенсацію ОСОБА_2 та ін. за частину вбиральні літ. «Д», ОСОБА_5 - за літ. «Є».
Цей варіант поділу земельної ділянки дає можливість кожному із співвласників виділити його частку в натурі із спільної часткової власності в самостійний об`єкт нерухомості з наданням кожному об`єкту поштової адреси.
Варіант поділу земельної ділянки приведений нижче в додатку № 4, можливо розглядати за згодою всіх співвласників.
Експертним дослідженням встановлено, що забудова земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 , не дозволяє виділити земельну ділянку кожному співвласнику у відповідності з його часткою в домоволодінні.
Таким чином, на розгляд суду першої інстанції були запропоновані два варіанти порядку користування земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактичною площею 844 м2 з відхиленням від часток співвласників у домоволодінні. (т.1 л.с.121-147).
У зв`язку з незгодою відповідачів із запропонованими судовим експертом варіантами порядку користування спірною земельною ділянкою, ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.06.2017 року призначено додаткову судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено питання: розробити та запропонувати на розгляд суду додаткові варіанти порядку користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 між ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 з урахуванням того порядку користування, який було встановлено на підставі акту від 27.05.1992 року.
22.08.2018 року до суду надійшов висновок додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 17/06, складений 17.08.2018р., у відповідності до якого враховуючи зміни в площі земельної ділянки, зміни власників домоволодінні з 1992 року по сьогоднішній день та зміни в забудові земельної ділянки (добудова співвласниками будівель), що призвело до змін порядку користування земельною ділянкою, при розробці додаткових варіантів порядку користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 між ОСОБА_4 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_13 , врахувати порядок користування, який було встановлено на підставі акту від 27.05.1992, не надається за можливе.
На підставі вищевикладеного, на розгляд суду запропоновано чотири додаткові варіанти порядку користування земельною ділянкою площею 844 м2, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , з відхиленням від часток співвласників у домоволодінні.
Задовольняючи вимоги позивача щодо порядку користування земельною ділянкою суд першої інстанції виходив з того, що земельна ділянка згідно висновку експертизи №17/06 від 17.08.2018р. не може бути виділена в натурі жодному із співвласників враховуючи її забудову, а тому задля неможливості порушення прав жодної із сторін, враховуючи, що при запропонованому експертом у третьому варіанті поділу земельної ділянки, відповідачам надається більше за їх ідеальні частки розмір користування земельною ділянкою, відповідно до належних їм на праві спільної часткової власності часток у домоволодіння АДРЕСА_1 , суд визнав позовні вимоги ОСОБА_4 в частині визначення порядку користування земельною ділянкою, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, встановивши порядок користування земельною ділянкою згідно третього варіанту, запропонованого експертом.
Заперечуючи законність рішення суду першої інстанції в частині встановлення порядку користування земельною ділянкою за третім варіантом, запропонованим експертом у висновку судової експертизи №17/06 від 17.08.2018р., скаржники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вказують на порушення експертом вимог п.4.2.6.3, 4.2.6.4 Методики «Організація проведення судових будівельно – технічних експертиз по цивільних справах», а саме залишення поза увагою встановленого на підставі акту від 19.05.1992 року порядку користування земельною ділянкою, який є обов`язковим для наступних власників нерухомого майна, розміщеного на такій ділянці.
Колегія суддів вважає вказаний довід скаржників необґрунтованим з огляду на наступне.
Відповідно до частини другої статті 30 ЗК України 1990 року, який діяв до набуття сторонами права власності на частки в будинку, при переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об`єктів.
Згідно з вимогами частин першої і третьої статті 42 ЗК України 1990 року громадяни, яким жилий будинок, господарські будівлі та споруди і земельна ділянка належать на праві спільної сумісної власності, використовують і розпоряджаються земельною ділянкою спільно. Використання і розпорядження земельною ділянкою, що належить громадянам на праві спільної часткової власності, визначаються співвласниками цих об`єктів і земельної ділянки пропорційно розміру часток у спільній власності на даний будинок, будівлю, споруду. 
Угода про порядок використання і розпорядження земельною ділянкою є обов`язковою для особи, яка згодом придбала відповідну частку в спільній власності на жилий будинок і господарські будівлі.
В обґрунтування позиції щодо існування угоди про порядок користування спірною земельною ділянкою, яка є обов`язковою для наступних співвласників, скаржники посилаються на акт, складений 27.05.1992 року представником Білгород-Дністровського БТІ у присутності ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , ОСОБА_15 .
Згідно висновку начальника Білгород-Дністровського МБТІ від 17.06.1992р., власниками домоволодіння по АДРЕСА_1 були: ОСОБА_14 – 33/100, ОСОБА_15 – 18/100, житлово – експлуатаційне об`єднання – 49/100 – квартиронаймачі ОСОБА_2 , ОСОБА_9 . Площа земельної ділянки 812 кв.м. зареєстрована рішенням виконкому №526 від 18.08.1977 року. Розподіл земельної ділянки між співвласниками у відповідності з ідеальними частками: ОСОБА_14 – 33/100 частин – 268 кв.м.; ОСОБА_15 – 18/100 – 146 кв.м.; житлово – експлуатаційному об`єднанню - 49/100 – 398 кв.м. 
Згідно акта, складеного 27.05.1992 року у присутності всіх співвласників та квартиронаймачів домоволодіння АДРЕСА_1 , був зафіксований фактичний порядок користування земельними ділянками: 
-в користуванні ОСОБА_14 знаходиться земельна ділянка ІІ площею 273 кв.м., в тому числі під забудовою 118 кв.м., під садом 97 кв.м., під двором 38 кв.м., що менше відносно ідеальної частки на 15 кв.м.;
-в користуванні ОСОБА_15 знаходиться земельна ділянка IV площею 128 кв.м., в тому числі під забудовою 90 кв.м., під двором 38 кв.м., що менше відносно ідеальної частки на 18 кв.м.;
-в користуванні житлово – експлуатаційного об`єднання знаходиться земельна ділянка площею 431 кв.м., що більше відносно ідеальної частки на 33 кв.м., в тому числі: у користуванні квартиронаймачів ОСОБА_2 знаходиться земельна ділянка І площею 288 кв.м., в тому числі під забудовою 161 кв.м., під садом 43 кв.м., під двором 84 кв.м.; в користуванні ОСОБА_9 знаходиться земельна ділянка площею 143 кв.м., в тому числі під забудовою 68 кв.м., під садом 36 кв.м., під двором 38 кв.м. (т.2, а.с.41-46)
Дослідивши зміст зазначених документів апеляційним судом встановлено, що площа земельної ділянки, яка рішенням виконкому №526 від 18.08.1977 року виділена для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 , складає 812 кв.м.
При цьому акт, складений 27.05.1992 року, містить інформацію про домовленість співвласників домоволодіння по АДРЕСА_1 щодо порядку користування земельною ділянкою, сукупною площею 832 кв.м. (273+128+431)
Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів правомірного збільшення розміру земельної ділянки, виділеної для будівництва та обслуговування домоволодіння по АДРЕСА_1 , з 812 до 832 кв.м., тому наявний в матеріалах справи акт від 27.05.1992р. не може вважатися угодою про порядок використання і розпорядження земельною ділянкою, яка в розумінні статті 42 ЗК України 1990 року є обов`язковою для осіб, які згодом придбали відповідну частку в спільній власності на жилий будинок і господарські будівлі.
З огляду на викладене апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів скаржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та, як наслідок, відсутність передумови для скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про визначення порядку користування земельною ділянкою з заявлених скаржниками підстав. 
Разом з тим, згідно приписів ч.4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно ч.4 ст.88 ЗК України учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.
Отже, наведена норма матеріального права передбачає право учасника спільної часткової власності на отримання у володіння, користування відповідної частини спільної земельної ділянки, тобто тієї, якою співвласники володіють на належній правовій підставі. 
Як було вище встановлено судом, рішенням виконкому №526 від 18.08.1977 року виділена для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 , земельна ділянка площею 812 кв.м. 
Натомість, позивач у прохальній частині позовної заяви в її уточненій редакції (т.2, а.с.152) просить суд встановити між сторонами порядок користування земельною ділянкою площею 844 кв.м., не зазначаючи при цьому належних правових підстав для використання її у збільшеному розмірі.
При вирішенні спору в частині вимог позивача про встановлення порядку користування земельною ділянкою площею 844 кв.м судом першої інстанції неправильно застосовано ст.88 ЗК України, як норму матеріального права, у зв`язку з чим суд дійшов помилкового висновку про їх задоволення.
Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:  неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи встановлені у ході апеляційного розгляду справи обставини, досліджені наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, а також з огляду на недоведеність обставин, які були визначені судом першої інстанції встановленими, та неправильне застосування судом норм матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог апеляційних скарг, скасування рішення Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 липня 2019 року з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 з підстав їх недоведеності та необґрунтованості. 
Щодо розподілу судових витрат колегія суддів зазначає наступне.
Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. (ч.13 ст. 141 ЦПК України)
Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Оскільки ОСОБА_4 звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» (особа з інвалідністю ІІ групи), тому сплачений апелянтами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 судовий збір при зверненні до суду апеляційної інстанції підлягає компенсації в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а саме по 730,80 грн кожному. 
Керуючись ст. ст.141,367,374,376,382 ЦПК України, суд 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , правонаступниками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , задовольнити.
Рішення Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 липня 2019 року скасувати.
Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , правонаступниками якої є ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Білгород – Дністровської міської ради Одеської області про виділ в натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності, визнання права власності, встановлення порядку користування земельною ділянкою – залишити без задоволення.
Компенсувати ОСОБА_3 в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, сплачений при зверненні до суду апеляційної інстанції судовий збір в сумі 730,80 грн (сімсот тридцять грн 80 коп.).
Компенсувати ОСОБА_2 , правонаступниками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, сплачений при зверненні до суду апеляційної інстанції судовий збір в сумі 730,80 грн (сімсот тридцять грн 80 коп.).
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосереднього до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуюча ________________ Н.В.Орловська

Судді: ________________ Л.А.Приходько

________________ Л.В.Пузанова