КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

Головуючий у суді першої інстанції: Шум Л.М.
Єдиний унікальний номер справи № 759/16070/17
Апеляційне провадження № 22-ц/824/2520/2023
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
31 січня 2023 року                                                                                                   м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді  Мережко М.В.,
суддів: Ігнатченко Н.В., Савченка С.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 08 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей, стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей,  стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину-інваліда, пов`язаних із необхідністю лікуванням дитини, стягнення аліментів на утримання непрацюючого подружжя, з яким проживає дитина-інвалід,  розподіл майна,  стягнення коштів, отриманих відповідачем від здачі спільного майна подружжя в орендне користування (в оренду),
встановив:
 
У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, 17 вересня 2018 року представник ОСОБА_2 - адвокат Грабар М.Ф. звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 в якому просив суд: 
визначити місце проживання дітей: сина ОСОБА_3 2005 року народження та сина ОСОБА_4 2011 року народження спільно з матір`ю дітей за адресою: АДРЕСА_1 ;
стягнути аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі однієї третини від всіх доходів ОСОБА_1 ; 
стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , 107 250 гривень, які становлять 50% від отриманих ним доходів у вигляді орендної плати від здачі в орендне користування квартири за період з 01 листопада 2015 року по 31 липня 2018 року; 
стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 , 247 500 гривень, які становлять 50% від отриманих ним доходів у вигляді орендної плати від здачі в орендне користування автомобіля за період з 01 листопада 2015 року по 31 липня 2018 року; 
стягнути з ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину (коштм на операцію сина ОСОБА_6 ) у сумі 3 350 євро, що еквівалентно сумі 109 489,39 гривень, послуги перекладача у сумі 1 600 євро, трансфер - 200 євро, проживання - 3 800 євро, харчування - 4 000 євро; 
стягнути з ОСОБА_1 кошти, що надійшли на його поточний банківський рахунок, відкритий у банку ПриватБанк, від збору коштів за благодійною програмою телеканалу 1+1 ТСН - Допомога (травень-грудень 2017 року);
стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти на утримання непрацюючої дружини ОСОБА_2 , з якою проживає дитина-інвалід у розмірі 36 000 гривень за період з 01 серпня 2017 року по 31 серпня 2018 року (по 3 000 гривень щомісячно);
стягнути з ОСОБА_1 щомісячно аліменти на утримання непрацюючої дружини ОСОБА_2 з 01 вересня 2018 року у розмірі мінімальної заробітної плати; 
розподілити частку належного подружжю на праві спільної власності майно: автомобілі - легковий автомобіль «CHEVROLET LACETTI», реєстраційний номер д.н.з. НОМЕР_1 залишити у власності ОСОБА_1 , а автомобіль Мазда-3 д.н.з. НОМЕР_2 залишити у власності ОСОБА_2 .
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 08 листопада 2022 року первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено.
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 25 жовтня 2003 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним центром розвитку сім`ї , актовий запис №2659 - розірвано.
Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей, про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину-інваліда, пов`язаних із необхідністю лікуванням дитини, про стягнення аліментів на утримання непрацюючого подружжя, з яким проживає дитина-інвалід, про розподіл майна, про стягнення коштів, отриманих відповідачем від здачі спільного майна подружжя в орендне користування (в оренду) - задоволено частково.
Визначено місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю - ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , щомісячно в твердій грошовій сумі розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з 18 вересня 2018 року та до досягнення старшою дитиною повноліття.
Розподілено частку належного подружжю на праві спільної власності майна наступним чином: легковий автомобіль "CHEVROLET LACETTI", реєстраційний номер д.н.з. НОМЕР_1 залишено у власності ОСОБА_1 , а автомобіль "Мазда-3" д.н.з. НОМЕР_2 залишити у власності ОСОБА_2 .
В задоволенні решти зустрічних позовних вимог  відмовлено.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів на утримання дітей, ОСОБА_1 подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неврахування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права, просить рішення Святошинського районного суду м. Києва від 08 листопада 2022 року скасувати в частині визначення розміру аліментів та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щомісячно в твердій грошовій сумі розмірі 4000 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання законною силою рішення суду і до досягнення старшою дитиною повноліття.
Апеляційну скаргу мотивував тим, що аліменти у загальному розмірі 16 000 гривень щомісяця значно перевищують розмір його доходів. Вказує, що суд першої інстанції надав неправильну оцінку заяві його представника адвоката Солдатова А.О. щодо сплати аліментів у розмірі 8000 грн щомісячно на обох дітей, а не на кожного окремо. Зазначає, що суд першої інстанції не врахував також того, що ОСОБА_1 не ухиляється від обов`язку утримання дітей, добровільно сплачував позивачці (за зустрічним позовом) аліменти.
Своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 не скористалась.
За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Як вбачається з матеріалів справи, предметом розгляду в суді першої інстанції було розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей, стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей,  стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину-інваліда, пов`язаних із необхідністю лікуванням дитини, стягнення аліментів на утримання непрацюючого подружжя, з яким проживає дитина-інвалід,  розподіл майна,  стягнення коштів, отриманих відповідачем від здачі спільного майна подружжя в орендне користування (в оренду). 
При цьому, суд звертає увагу, що апелянт висловлює заперечення лише щодо визначеного судом розміру аліментів до стягнення та оскаржує рішення лише в цій частині. Рішення в частині вирішення інших позовних вимог не оскаржується, тому в цій частині апеляційному перегляду не підлягає.
За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 25 жовтня 2003 року перебували у шлюбі, у якому у них народилось двоє синів - ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).
ОСОБА_2 в обґрунтування позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 від всіх доходів ОСОБА_1 посилалася на те, що діти проживають з нею та перебувають на її утриманні, відповідач (за зустрічним позовом) проживає окремо, розмір матеріальної допомоги на утримання дітей, яку надає ОСОБА_1 є мінливим та недостатнім для повноцінного розвитку неповнолітніх синів. Вказувала, що син ОСОБА_6 є дитиною з інвалідністю та потребує додаткових коштів на лікування та реабілітацію.
Під час розгляду справи в суді першої інстанції за клопотаннями ОСОБА_2 було витребувано інформацію про рух коштів на банківських рахунках ОСОБА_1 та про розмір його доходів.
Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Під час розгляду справи у суді першої інстанції представник ОСОБА_1 адвокат Солдатов А.О. подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому, зокрема, не заперечував щодо стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі 8000 грн.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів на інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно з ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст. 184 Сімейного кодексу України (коли розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі).
Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Відповідно до п.п. 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Ухвалюючи рішення про стягнення аліментів у розмірі по 8000 грн на кожну дитину щомісячно, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що представником ОСОБА_1 - Солдатовим А.О. була подана заява до суду про сплату аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 8 000 грн щомісячно і ця сума є більшою, ніж заробітна платна ОСОБА_1 , від якої буде відраховуватись 50%. 
Колегія суддів не може повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції.
Так, відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. 
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно абз. 4 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Задовольняючи позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів у розмірі по 8000 грн щомісячно на двох дітей, суд першої інстанції не повною мірою врахував матеріальне становище платника аліментів, відсутність у матеріалах справи доказів про розмір доходів, який би дозволяв сплачувати аліменти у зазначеному розмірі, а тому рішення суду в цій частині підлягає зміні. 
Колегія суддів також звертає увагу, що у заяві представника ОСОБА_1 - Солдатова А.О. про сплату аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей йде мова про 8 000 грн щомісячно і суд тлумачить це як загальний розмір аліментів, який згоден сплачувати ОСОБА_1 .
На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку про необхідність зміни рішення в частині визначення розміру аліментів та встановити його у розмірі по 4000 грн на кожну дитину щомісячно з дня звернення із зустрічною позовною заявою і до досягнення старшою дитиною повноліття. Апеляційний суд, беручи до уваги обов`язок обох батьків утримувати своїх дітей, повноцінно забезпечувати їх інтереси, вважає такий розмір аліментів обґрунтованим та достатнім для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку дітей.
У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить стягувати з нього аліменти з дня набрання рішенням законної сили. Разом з цим, частиною 1 ст. 191 СК України чітко визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в частині визначення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей.
Керуючись ст.ст.  141, 365, 367, 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд,
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Святошинськогорайонного суду м. Києва від 08 листопада 2022 року змінити в частині визначення розміру аліментів, стягнувши з  ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання дітей:  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , щомісячно в твердій грошовій сумі розмірі по 4000 (чотири тисячі) гривень на кожну дитину, починаючи стягнення з 18.09.2018 року та до досягнення старшою дитиною повноліття. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий:                                                                                   М.В. Мережко
 
Судді:                                                                                                Н.В. Ігнатченко
 
С.І. Савченко