Постанова                       
Іменем України    
25 січня 2023 року 
м. Київ
справа № 668/13897/15
провадження № 61-10205св21
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Ступак О. В.,
суддів: Гулейкова І. Ю., Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,
учасники справи:
позивач (відповідач за зустрічним позовом)- Акціонерне товариство «Альфа-Банк»,
відповідач (позивач за зустрічним позовом)-  ОСОБА_1 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану через адвоката Петрову Олену Олександрівну, на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 11 листопада 2020 року у складі судді Ус О. В. та постанову Херсонського апеляційного суду від 26 травня 2021 року у складі колегії суддів: Вейтас І. В., Кузнєцової О. А., Радченка С. В.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У листопаді 2015 року Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - АТ«Альфа-Банк»), яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства«Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк»), звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Позов обґрунтований тим, щоміж   ОСОБА_1  та ПАТ «Укрсоцбанк» 01 серпня 2007 року укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії № Ф070606П, згідно з яким банк надав позичальнику кошти в розмірі                      40 000,00 дол. США зі сплатою 15 % річних до 31 липня 2022 року.
На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 01 серпня 2007 рокуміж   ОСОБА_1  та ПАТ «Укрсоцбанк» укладено іпотечний договір № 02-23-Ф070606П-1309, згідно з яким ОСОБА_1 надала в іпотеку трикімнатну квартиру    АДРЕСА_1 і та належить їй на праві власності. Вартість предмета іпотеки становить 252 500,00 грн.
ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором виконувала неналежним чином, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі                                    66 778,76 дол. США.
Вимогу банку про сплату заборгованості не виконала.
З урахуваннямзаяви про зміну предмета позову та збільшення позовних вимог, просило в рахунок часткового погашення заборгованості  ОСОБА_1 за договором про надання відновлювальної кредитної лінії від 01 серпня 2007 року № Ф070606П, яка станом на 11 грудня 2015 року становить 66 778,76 дол. США, що еквівалентно 1 712 087,81 грн, звернути стягнення на трикімнатну квартиру     АДРЕСА_1 іта належить іпотекодавцю на праві приватної власності, шляхом реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах у виконавчому провадженні.
Короткий зміст зустрічних позовних вимог
У січні 2016 року ОСОБА_1 звернулася із зустрічним позовом до АТ«Альфа-Банк» про визнання недійсним кредитного договору.
Зустрічний позов обґрунтований тим, що між нею та ПАТ «Укрсоцбанк» 01 серпня 2007 року укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії № Ф070606П.
Цей договір укладений з суттєвим порушенням істотних умов договору щодо надання повної, всебічної достовірної інформації про умови укладення кредиту до його укладення, з прихованням реального значення процентових ставок і фактичного значення подорожчання кредиту, отже, є недійсним відповідно до статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів».
Із урахуванням заяви про зміну підстав позову просила визнати недійсним кредитний договір від 01 серпня 2007 року № Ф070606П, укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» і  ОСОБА_1 .
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій 
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 11 листопада 2020 року, яка залишена без змін постановою Херсонського апеляційного суду від 26 травня 2021 року, зустрічний позов залишено без розгляду. 
Залишивши зустрічний позов без розгляду, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що представник ОСОБА_1 просив залишити зустрічний позов без розгляду, суд не встановив обставин, що заява про залишення позову без розгляду порушує права та законні інтереси інших осіб та держави.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У червні 2021 року  ОСОБА_1 через адвоката Петрову О. О. звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 11 листопада 2020 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 26 травня 2021 року, просила їх скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду зустрічного позову.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована тим, що суди неправомірно взяли до уваги заяву адвоката Загоруйка Г. А. про залишення зустрічного позову без розгляду.
Адвокат Загоруйко Г. А. не мав повноважень для звернення до суду із заявою про залишення зустрічного позову без розгляду, оскільки договором про надання правової допомоги таких повноважень не передбачено. 
Адвокат Загоруйко Г. А. протягом тривалого часу перебував у трудових відносинах із АТ«Альфа-Банк» та представляв його інтереси, який після припинення трудових відносин з банком уклав договір про надання професійної правничої допомоги з  ОСОБА_1 .
У зв`язку з залишенням зустрічного позову без розгляду порушені її права, оскільки, як наслідок, скасовано заходи забезпечення позову та знято арешт з квартири, з якої її виселено. Дії Загоруйка Г. А. позбавили її житла. 
В ухвалі Херсонського районного суду Херсонської області від 11 листопада 2020 року помилково не зазначено право сторони на її оскарження в частині залишення зустрічного позову без розгляду.
Аргументи інших учасників справи
У відзиві на касаційну скаргу АТ «Альфа-Банк» зазначає, що обмеження представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері. В ордері про надання правничої допомоги ОСОБА_1 , виданому на підставі договору від 21 жовтня 2019 року № 18/2019, зазначено, що договором про надання правової (правничої) допомоги права адвоката не обмежуються. 
ОСОБА_1 самостійно обрала  Загоруйка Г. А. своїм представником та була обізнана щодо його попердніх трудових відносин з банком. 
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 26 липня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано матеріали справи. 
У серпні 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 27 грудня 2022 року справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.
Позиція Верховного Суду
Підстави відкриття касаційного провадження та межі розгляду справи
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
Касаційне провадження відкрито з підстави, передбаченої пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
Як на підставу касаційного оскарження ОСОБА_1 посилалася на порушення судами норм процесуального права - суди неправильно застосували пункт 5 частини першої статті 257 ЦПК України.
Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, відзиву на неї, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з таких підстав. 
Фактичні обставини справи
У листопаді 2015 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк»), правонаступником якого є АТ«Альфа-Банк», звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки (справа № 668/13897/15-ц).
Згідно з довіреністю від 09 червня 2015 року Загоруйко Г. А. був уповноважений представляти інтереси ПАТ «Укрсоцбанк», в тому числі судах всіх інстанцій. Загоруйко Г. А. представляв інтереси ПАТ «Укрсоцбанк» до 16 грудня 2016 року.
22 січня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк» про захист порушеного права споживача фінансових послуг, визнання недійсним кредитного договору (справа № 668/835/16-ц).
18 березня 2016 року провадження у справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до  ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки зупинено.
11 грудня 2017 року ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області об`єднано в одне провадження для спільного розгляду справу за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання недійсним кредитного договору (справа № 668/13897/15-ц).
Суд неодноразово з передбачених процесуальним законодавством причин здійснював автоматичний перерозподіл судової справи.
Ухвалою від 08 жовтня 2018 року суддя Ус О. В. прийняла справу до свого провадження та призначила підготовче судове засідання.
Ухвалами суду було продовжено строк підготовчого провадження, сторони надали суду відзиви на позовні заяви, ОСОБА_1 змінила підставу позову, суд вжив заходів забезпечення позову ОСОБА_1 , 31 травня 2019 року призначено судову економічну експертизу та зупинено провадження у справі.
27 січня 2020 року ухвалою суду поновлено провадження у цивільній справі та продовжено підготовче провадження у справі.
24 квітня 2020 року задоволені клопотання представників сторін: залучено до участі у справі правонаступника ПАТ «Укрсиббанк» - АТ «Альфа-Банк»; витребувано в АТ «Альфа-Банк» документи, підготовче судове засідання відкладено на 17 серпня 2020 року.
17 серпня 2020 року сторони в судове засідання не з`явились, підготовче засідання відкладено на 11 листопада 2020 року.
11 листопада 2020 року представники сторін звернулись до суду із заявами про проведення без їх участі підготовчого засідання, що призначене на 11 листопада 2020 року.
Представник ОСОБА_1 - адвокат Загоруйко Г. А. в заяві від 11 листопада 2020 року просив залишити зустрічний позов ОСОБА_1 без розгляду.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника (стаття 58 ЦПК України).
Представництво у цивільному процесі - це правовідносини, під час яких представник здійснює процесуальні дії від імені та в інтересах особи, яка бере участь у справі, з метою захисту її прав та інтересів. 
Відповідно до статті 62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: 1) довіреністю фізичної або юридичної особи; 2) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.
Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
У разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.
Згідно із частинами першою, другою статті 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері.
Верховний Суд зазначає, що у разі договірного представництва обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері, в іншому випадку представник користується усім комплексом процесуальних прав та обов`язків учасника справи, якого він представляє. 
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.
Суди встановили, що 21 жовтня 2019 року між адвокатом Загоруйком Г. А. і ОСОБА_1 укладено договір № 18/2019 про надання правової допомоги.
Згідно з пунктом 2.1.3 договору про надання правової допомоги адвокат має право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії рішень, ухвал, брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, задавати питання іншим особам, які беруть участь у справі, також свідкам, експертам, спеціалістам, заявляти клопотання та відводи, міркування щодо питань, які викають під час судового розгляду заяви, і заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб, ознайомлюватися з журналом судового засідання, знімати з нього копії та подавати письмові зауваження з приводу його неправильності чи неповноти, прослуховувати запис фіксування судового засідання технічними засобами, робити з нього копії, подавати письмові зауваження з приводу його неправильності чи неповноти, оскаржувати рішення та ухвали суду, користуватися іншими процесуальними пр авами, встановленими законом.
Відповідно до пунктів 2.1.5 та 2.1.11 договору про надання правової допомоги адвокат має право складати заяви, скарги, клопотання та подавати їх у встановленому законом порядку; користуватися іншими правами, передбаченими Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та іншими законами (том 4, а. с. 20-21).
Договір про надання правової допомоги не містить обмежень прав адвоката на вчинення передбаченої законом процесуальної дії - подання заяви про залишення позову без розгляду.
В ордері про надання ОСОБА_1 правничої допомоги, виданому на підставі договору від 21 жовтня 2019 року № 18/2019, зазначено, що договором про надання правової (правничої) допомоги права адвоката не обмежуються (том 3, а. с. 214).
До відзиву АТ «Альфа-Банк» на апеляційну скаргу додано належним чином завірену копію додаткової угоди № 4 до договору № 18/2019 про надання правової допомоги від 21 жовтня 2019 року, відповідно до якої, серед іншого, пункт 5.2 вказаного договору викладено в новій редакції: «У разі якщо за 1 (один) місяць до закінчення терміну дії вказаного договору жодна із сторін не виявить про наміри його припинення (розірвання), договір вважається продовженим на той же строк та на тих же умовах».
У заяві від 11 листопада 2020 року адвокат Загоруйко Г. А. як представник ОСОБА_1 просив залишити зустрічний позов ОСОБА_1 без розгляду.
Встановивши чинність договору правової допомоги на момент вчинення  адвокатом вказаної процесуальної дії, відсутність обмежень прав адвоката на її вчинення, суди дійшли обґрунтованого висновку щодо його права подати від імені ОСОБА_1 заяву про залишення позову без розгляду. 
Відповідно до статті 59 Конституції України кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Наведена конституційна норма гарантує право з метою захисту своїх прав та  законних інтересів, що виникають з цивільних, трудових, сімейних,   адміністративних та інших правовідносин використовувати  правову допомогу захисника, вибраного на власний розсуд.
Відповідно до статті 64 ЦПК України правове значення для оцінки доводів касаційної скарги має обсяг повноважень адвоката згідно з договором про правову допомогу.
Крім того,  ОСОБА_1 самостійно обрала  Загоруйка Г. А. своїм представником, з матеріалів справи могла дізнатися, що він тривалий час перебував у трудових відносинах з АТ«Альфа-Банк» та представляв його інтереси.
У зв`язку з цим безпідставними є доводи касаційної скарги, що через залишення зустрічного позову без розгляду порушені права ОСОБА_1 , оскільки скасовано заходи забезпечення позову та знято арешт з квартири, з якої її виселено. 
Відповідно до частини другої статті 257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно. 
З огляду на викладене доводи касаційної скарги про настання для ОСОБА_1 несприятливих наслідків через залишення зустрічного позову без розгляду не можна розглядати як порушення  її права на доступ до суду (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
Доводи касаційної скарги не дають підстав вважати неправильним застосування судами норм процесуального права та для скасування оскаржуваних судових рішень.
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Перевіривши правильність застосування судами норм процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних судових рішень без змін.
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки у цій справі оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, розподілу судових витрат Верховний Суд не здійснює.
Керуючись статтями 400, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргуОСОБА_1 , подану адвокатом Петровою Оленою Олександрівною, залишити без задоволення. 
Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 11 листопада 2020 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 26 травня 2021 року залишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. 
 
Головуючий                                                                                               О. В. Ступак
Судді:                                                                                                          І. Ю. Гулейков
А. С. Олійник
                                                                                                                      С. О. Погрібний
                                                                                                                      В. В. Яремко