КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
                                   
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
 
01 березня 2023 року                                                                                              м. Київ
 
Унікальний номер справи № 755/2265/22  
Апеляційне провадження 22-ц/824/2562/2023
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача Махлай Л.Д., 
суддів Немировської О.В., Ящук Т.І. 
 
сторони          
позивач                      Акціонерне товариство «Універсал Банк»
 
відповідач                 ОСОБА_1 

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк», подану через представника Кривенду Максима Валерійовича, на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Коваленко І.В., у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
 
в с т а н о в и в :
 
у лютому 2022 року АТ «Універсал Банк» звернулось до суду з позовом до             ОСОБА_1 , в якому просило стягнути на їх користь заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» у розмірі 88 477,29 грн станом на 28.12.2021, в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 88 118,05 грн; заборгованість за порушення грошового зобов`язання - 359,24 грн.
В обґрунтування позову зазначало, що 02.10.2020 ОСОБА_1 звернулася до                        АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву-анкету до договору про надання банківських послуг та встановила мобільний додаток monobank отримала розрахункову карту НОМЕР_1 . Банк свої зобов`язання виконав, а саме, надав можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідачка взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконала, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість перед банком, яка станом на 28.12.2021становить 88 477,29 грн та складається із заборгованості за кредитом у розмірі 88 118,05 грн; заборгованість за порушення грошового зобов`язання - 359,24 грн.
Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 27.10.2022 у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, АТ «Універсал Банк» через представника подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, розглядаючи справу в спрощеному позовному провадженні та маючи питання щодо матеріалів справи, суд не викликав сторони в судове засіданні та не затребував пояснень з боку сторін. Суд не витребував необхідні для розгляду справи докази та ухвалив необґрунтоване рішення. Судом не враховано, що сторонами договору встановлено можливість коригування кредитного ліміту на платіжну карту в розмірі до 100 000 грн протягом всього строку користування кредитними коштами. Судом не враховано, що послуги банку надаються дистанційно через мобільний додаток в режимі реального часу, а умови і правила, які включають тарифи були надані відповідачці саме через мобільний додаток та такі правила є загальнодоступними на сайті банку та з якими відповідачка була ознайомлена та які діяли на дату підписання анкети - заяви. Вважає, що поверхневий та формальний підхід суду до необхідності дослідження поданих доказів призвів до помилкових висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомленням учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що 02.10.2020 між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг «Monobank».
Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного позивачем станом на 28.12.2021 відповідачка має заборгованість у розмірі 88 477,29 грн, що складається з: 88 118,05 грн. - заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту); 359,24 грн - заборгованість за порушення грошового зобов`язання.
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували умови договору щодо сплати процентів, встановлення відповідальності за порушення умов договору, розмір кредитного ліміту, а також не надано  банківської виписки, як первинного фінансового документа.
Колегія суддів не може погодиться з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу; інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У відповідності до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно із п. 1 ч. 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
Відповідно до статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Цією ж правовою нормою визначено зміст вказаної інформації (умови кредиту: тип кредиту, сума кредиту, строк кредитування, мета та спосіб отримання, тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, види забезпечення за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту тощо), порядок ознайомлення з нею споживача, форму надання такої інформації (паспорт споживчого кредиту) та термін її актуальності.
До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця, з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.
Тобто, інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (паспорт споживчого кредиту) є пропозицією до укладення кредитного договору (офертою).
Згідно із частинами першою та другою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору.
У договорі про споживчий кредит можуть бути зазначені інші умови, визначені законом та за домовленістю сторін.
Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (ч. 3 ст. 215 ЦК України).
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частиною п`ятою ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Позивачем на підтвердження позовних вимог надано анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, яку заповнено та підписано на офіційному веб-сайті АТ «Універсал Банк». Підпис анкети-заяви здійснений відповідачкою за допомогою аналогу власноручного підпису, тобто факсимільного відтворення власного підпису за допомогою засобів електронного копіювання. Вказана анкета-заяви в такому ж порядку (факсимільне відтворення підпису) підписана представником банку Сизовою В.О., яка здійснила ідентифікацію та верифікацію клієнта.
Анкета-заява містить докладну інформацію щодо ОСОБА_1 , а саме дату її народження, індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта і дату його видачі, адресу проживання, номер мобільного телефону, а також соціальний статус джерело та розмір доходу. В анкеті-заяві містяться відповідні сторінки паспорта ОСОБА_1 , які скопійовані нею та надані до анкети в електронному вигляді.
У анкеті-заяві міститься прохання відповідачки відкрити поточний рахунок                 № НОМЕР_2 у гривні на її ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану в додатку відповідно до умов договору та наведених нижче умов. Також, відповідачка вказала, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, з якими вона ознайомлена, складають договір про надання банківських послуг, укладання якого вона підтверджує і зобов`язується виконувати умови вказаного договору.
У п. 6 анкети-заяви відповідачка вказала, що просить вважати наведений у анкеті-заяві зразок її власноручного підпису або його аналоги, а також електронний цифровий підпис, обов`язковими. У цьому ж п.6 анкети-заяви відповідач засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним їй відкритим ключем у вигляді послідовності ряду цифр, який буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно договору. Вона також підтвердила в анкеті-заяві, що усі наступні правочини, у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень можуть вчинятися нею та банком з використанням електронного цифрового підпису, а усе листування щодо цього договору здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали.
Також на підтвердження своїх вимог позивачем надано Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank та тарифи Чорної картки monobank, які містять інформацію про їх підписання електронним цифровим підписом обома сторонами договору.
Зазначене свідчить про належне укладення кредитного договору, в тому числі погодження Умов обслуговування рахунків фізичної особи з додатками, шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін.
Аналогічна правова позиція сформована у цілому ряді постанов Верховного Суду. Так у постанові від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув.
Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20.
Отже суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недоведеність факту визначення сторонами умов щодо встановлення розміру кредитного, розміру відсотків за користування кредитом, та зобов`язання за порушення виконання договору.
Згідно вищевказаного договору банк надав відповідачці кредит на споживчі цілі у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків на суму залишку заборгованості, а відповідачка зобов`язалася повернути отриманий кредит та сплатити проценти за його користування.
Відповідач активувала платіжну картку, користувалася кредитними коштами і здійснювала періодичне погашення кредиту на суму від 15 грн до 10 500 грн. Останнє погашення кредиту відбулося 27.03.2021 року на суму 15 грн, після чого оплати на погашення кредиту відповідачкою не проводилися, що підтверджується наданим банком розрахунком.
Суд не проаналізував належним чином наданий розрахунок заборгованості та не звернув уваги на те, що відповідачка починаючи з 21.10.2020 по 27.03.2021 сплачувала позивачу грошові кошти.
Будь - яких заперечень проти позову відповідачка не подавала, та не вказувала про те, що сплачені нею платежі стосуються якого іншого зобов`язання, яке у неї виникло перед АТ «Універсал Банк».
            Відтак висновок районного суду про те, що позивач не довів, які умови та тарифи мали на увазі сторони, укладаючи кредитний договір та який розмір кредитного ліміту встановлено суперечать положенням Закону України «Про електронну комерцію».
            Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
            Відповідачка не подала будь - яких заперечень ні щодо факту укладення договору, ні щодо наявності заборгованості чи розміру такої заборгованості. Позивач же надав докази укладення договору з відповідачкою та наявності заборгованості по договору з урахуванням особливостей проекту monobank, та оскільки такі докази не спростовані відповідачкою, висновки суду про недоведеність позовних вимог лише з тих підстав, що позивачем не надано первинних фінансових документів є помилковими.
            За вказаних обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.
Згідно вищевказаного договору банк надав відповідачці кредит на споживчі цілі у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків на суму залишку заборгованості, а відповідачка зобов`язалася повернути отриманий кредит та сплатити проценти за його користування. 
Відповідач активувала платіжну картку, користувалася кредитними коштами і здійснювала періодичне погашення кредиту.
За умовами кредитного договору позичальниця мала своєчасно повертати кредит та проценти платежами, однак не виконує цих обов`язків, має заборгованість по сплаті щомісячного мінімального платежу понад 90 днів, у зв`язку з чим відповідно до п.п. 5.16              п. 5 розділу ІІ Умов уся заборгованість стала простороченою: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 88 118,05 грн; заборгованість за порушення грошового зобов`язання - 359,24 грн.
 З огляду на вимоги закону та встановлені у справі обставини, апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги і стягнути на користь позивача борг за кредитом у повному розмірі.
Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 цього ж Кодексу суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Виходячи з положень даних норм колегією суддів відмовлено у прийнятті доказів від позивача на стадії апеляційного розгляду, оскільки розгляд справи на підставі доказів, які не надавалися до суду першої інстанції суперечить принципу диспозитивності цивільного судочинства.
Судовий збір підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» та становить у мінімальному розмірі 2 481 грн за подачу позовної заяви та 3 721,50 грн за подачу апеляційної скарги, що разом складає 6 202 грн.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд
 
п о с т а н о в и в :
 
апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити.
Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2022 року скасувати.
Позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ,                         ІПН НОМЕР_3 , проживаючої АДРЕСА_1 ,) на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» (ЄДРПОУ 21133352, 04114, м. Київ,                             вул. Автозаводська, 54/19) заборгованість за кредитом у сумі 88 477,29грн, яка складається із 88 118,05 грн заборгованості по тілу кредиту та 359,24 грн за порушення грошового зобов`язаннята судовий збір у сумі 6 202,50 грн.
 Постанова набирає законної сили з дня прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 389 ЦПК України.
 
Постанова складена 01.03.2023.

Головуючий                                                                                     Л. Д. Махлай 

 
Судді                                                                                                 О. В. Немировська

 
Т. І. Ящук