ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року	 	Справа № 500/4200/22 пров. № А/857/18707/22	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів –Большакової О.О., Затолочного В.С.,
при секретарі судового засідання – Юрченко М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 літера «Т»  Національної гвардії України, Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, Головного управління Національної гвардії України, виконавчого комітету Тернопільської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, - ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2022 року (суддя Мартиць О.І., м.Тернопіль, повний текст складено 29 листопада 2022 року), 

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 літера «Т»  Національної гвардії України (далі – Стрілецький батальойн, в/ч НОМЕР_1 , НГУ відповідно), в/ч НОМЕР_1 , Головного управління НГУ (далі – Головне управління), виконавчого комітету Тернопільської міської ради (далі – Виконавчий комітет, Міська рада відповідно), ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – ЗТУ) в якому просив:
визнати протиправним та скасувати пункт 2.4. рішення від 15.12.2020 житлово-побутової комісії Стрілецького батальйону, оформлене протоколом №8 (далі – Протокол №8);
визнати протиправними дії в/ч НОМЕР_1 , Стрілецького батальйону щодо подання звернення та документів у Виконавчий комітет про видачу ордера на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 (далі – Квартира АДРЕСА_2 ) на підставі Протоколу №8 - ОСОБА_2 ;
зобов`язати в/ч НОМЕР_1 , Стрілецький батальйон подати звернення у Виконавчий комітет про видачу ордера на Квартиру АДРЕСА_2 на підставі рішення житлово-побутової комісії Стрілецького батальйону від 29.10.2021 протокол №4 (далі – Протокол №4) - ОСОБА_1 .
Разом із позовом, ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив забезпечити позов шляхом заборони Виконавчому комітету приймати рішення про видачу ордера ОСОБА_2 на Квартиру АДРЕСА_2 до набрання законної сили рішенням суду (далі – Заява).
Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2022 року Заяву задоволено. Заборонено Виконавчому комітету приймати рішення про видачу ордера ОСОБА_2 на Квартиру АДРЕСА_2 .
Не погодившись із постановленою ухвалою, її оскаржив ОСОБА_2 , який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить таку скасувати. 
В доводах апеляційної скарги вказує, що рішення про розподіл житла ОСОБА_1 не було затверджено розпорядником житла. Більше того, протоколом №7 житлово-побутової комісії Стрілецького батальйону від 30.12.2021 (далі – Протокол №7) розподіл ОСОБА_1 Квартири АДРЕСА_2 згідно Протоколу №4 вирішено вважати таким, що втратило чинність. 
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає судове рішення законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 
Розгляд справи просив слухати за його відсутності та відсутності його представника.
Виконавчий комітет в судове засідання не надіслав свого представника про дату, час та місце розгляду повідомлений належним чином.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників апелянта та відповідачів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду або ефективний захист прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.
Частиною першою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС) передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.
Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статтями 150-158 КАС, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі. Наявність такого інституту є однією з гарантій виконання рішення адміністративного суду і спрямовані на забезпечення принципу обов`язковості судових рішень.
Відповідно до частини другої статті 150 КАС забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.
Частиною першою статті 151 КАС визначено, що позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (частина друга статті 151 КАС України).
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Водночас, суд вважає за необхідне зазначити про те, що будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є надання тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявності об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.
Отже, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим позовним вимогам, мають бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.
Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.
Як встановлено вище, в розглядуваній справі позивач оспорює правомірність пункту 2.4. рішення від 15.12.2020 житлово-побутової комісії Стрілецького батальйону, оформлене Протоколом №8, яке стало підставою звернення в/ч НОМЕР_1 до Виконавчого комітету щодо видачі ордера на однокімнатну Квартиру АДРЕСА_2 на підставі Протоколу №8 - ОСОБА_2 .
Згідно з частиною четвертою статті 150 КАС подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Попередньо вказана Квартира АДРЕСА_2 згідно Протоколу №4 була розподілена за ОСОБА_1 , що згідно пояснень представників відповідачів було помилковим рішенням житлово-побутової комісії Стрілецького батальйону, і насправді позивачу жодна квартира не розподілялась, а він має право на отримання житла в порядку загальної черги.
Отже вказаний спір стосується оскарження рішень відповідачів, якими вирішувалось питання про надання двом військовослужбовцям однієї і тієї ж Квартири АДРЕСА_2 , яку в кінцевому результаті розподілено за ОСОБА_2 та в/ч НОМЕР_1 подано заяву до Виконавчого комітету щодо видачі ордеру 
Наведені обставини дають суду підстави для висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у цій справі внаслідок можливого прийняття Виконавчим комітетом рішення про видачу ордера на однокімнатну Кквартиру №42, а невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду або ефективний захист прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. 
Зазначені обставини на думку апеляційного суду є достатніми підставами для забезпечення позову відповідно до пункту 1 частини другої статті 150 КАС.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 151 КАС позов може бути забезпечено забороною відповідачу вчиняти певні дії.
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для забезпечення позову ОСОБА_1 шляхом заборони Виконавчому комітету приймати рішення про видачу ордера ОСОБА_2 на однокімнатну Квартиру АДРЕСА_2 до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.
Вжиття таких заходів жодним чином не зумовлює фактичного вирішення спору, а спрямовано лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті. Зазначене відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову та завданням адміністративного судочинства, яке відповідно до статті 2 КАС полягає у справедливому, неупередженому та своєчасному вирішенні судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Наведені ж в апеляційній скарзі доводи не спростовують і не містять вагомих та обґрунтованих аргументів, які б давали підстави стверджувати про інше.
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи, враховуючи наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу, слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2022 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	О. О. Большакова 	
 	 	В. С. Затолочний  	
Повне судове рішення складено 23 лютого 2023 року.