ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року	Львів	Справа № 460/26305/22 пров. № А/857/443/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді                                                Сеника Р.П.,  
суддів                                                                      Онишкевича Т.В., Судової-Хомюк Н.М.,
з участю секретаря судового засідання               Лутчин А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції  в залі суду у м. Львові   скаргу Головного управління Національної поліції в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2022 року у справі № 460/26305/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогул,-

суддя в 1-й інстанції –Щербаков В.В.,
час ухвалення рішення – 30.11.2022 року,
місце ухвалення рішення – м. Рівне,
дата складання повного тексту рішення – 09.12.2022 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 (далі – позивач) звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції в Рівненській області (далі – відповідач), відповідно до якого просив суд: 
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 12.07.2022 №446 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" в частині звільнення ОСОБА_1 
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 19.07.2022 №138 о/с "По особовому складу" в частині звільнення ОСОБА_1 у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.
- поновити позивача на посаді старшого інспектора-чергової частини відділення поліції №2 Дубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області;
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Рівненській області на користь позивача заробітну плату за час вимушеного прогулу.
Позовні вимоги обгрунтовано тим, що відповідачем безпідставно та з порушенням процедури службового розслідування притягнуто позивача до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення зі служби в поліції.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2022 року у справі № 460/26305/22 позовні вимоги задоволено.
Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права.
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у суворій відповідності з вимогами Закону України "Про Національну поліцію", Дисциплінарного статуту Національної поліції України та Порядку проведення службових розслідувань в Національній поліції України. 
Апелянт зазначає, що за результатами службового розслідування беззаперечно встановлено факт грубого порушення позивачем службової дисципліни, вчинення дисциплінарного проступку – перебування за кермом у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено використанням спеціально-технічного засобу та висновком щодо огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі. Тобто, позивач вчинив проступок, несумісний з подальшим проходженням служби в Національній поліції України.
Відповідачем до відзиву на позовну заяву було долучено відеофайли складання адміністративного протоколу та освідування в медичному закладі, однак даний доказ судом першої інстанції не досліджувався.
Просить скасувати рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2022 року у справі № 460/26305/22 та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Вислухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Задовольняючи позовні вимоги в справі, суд першої інстанції виходив з того, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення, та в даному випадку вказує на відсутність дисциплінарного проступку. 
В контексті конкретних обставин цієї справи та зумовленого ними нормативного регулювання правовідносин, що склалися між їх суб`єктами, суд першої інстанції вважає, що недотримання суб`єктом владних повноважень відповідних законодавчо установлених процедур свідчить про порушення принципу належного урядування, при цьому відповідальність за допущення помилок в даному випадку покладається саме на нього. Як наслідок, суд приходить до  висновку, що спірний наказ відповідача від 12.07.2022 року №446 “Про притягнення до дисциплінарної відповідальності” є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо Наказу Головного управління Національної поліції в Рівненській області (по особовому складу) №138о/с від 19.07.2022 про звільнення позивача, суд першої інстанції зауважив, що він прийнятий на підставі Наказу №446 від 12.07.2022., який визнано судом протиправним, тому також підлягає скасуванню.
Враховуючи незаконне звільнення позивача, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність поновлення позивача ОСОБА_1 на тій посаді та у тому органі, з якого він був протиправно звільнений – на посаді старшого інспектора-чергової частини відділення поліції №2 Дубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області з наступного дня після звільнення - з 20.07.2022 та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.
Розглядаючи спір апеляційний суд виходить із наступного.
Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив службу в органах внутрішніх справ, в органах Національної поліції України, прийнявши Присягу поліцейського, з 04.01.2021 – на посаді старшого інспектора-чергової частини відділення поліції №2 Дубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області.
Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи, та не заперечуються сторонами.
26.06.2022 працівниками УПП в Рівненській області ДПП було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення (серії ДПР18 № 304532) за ч.1 ст.130 КУпАП, згідно з яким ОСОБА_1 26.06.2022 року о 00 год. 54 хв. на автодорозі М-06 Київ- Чоп, 428 км, поблизу села Бугаївка керував транспортним засобом ВАЗ 21011, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком на стан алкогольного сп`яніння №92 від 26.06.2022р., чим порушив п. 2.9 А ПДР України, тобто скоїв правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП - керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння. (а.с.101)
27.06.2022 Головним управлінням Національної поліції в Рівненській області видано наказ №890 "Про призначення службового розслідування”, згідно з яким призначене службове розслідування за фактом складення щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. (а.с. 67-67 зворот)
Зазначеним наказом для проведення службового розслідування створено дисциплінарну комісію.
11.07.2022 дисциплінарною комісією Головного управління Національної поліції в Рівненській області складено висновок службового розслідування за відомостями щодо порушення службової дисципліни працівником поліції ОСОБА_1 , згідно з яким рекомендовано останнього звільнити зі служби в поліції за порушення службової дисципліни, пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України "Про Національну поліцію", вимог Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, що виразилося в недотримання нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, Присяги поліцейського (а.с.137-152).
12.07.2022 Головним управлінням Національної поліції в Рівненській області видано наказ №446 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", пунктом 1 якого майора поліції ОСОБА_1 згідно з п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" звільнено зі служби в поліції за порушення службової дисципліни, пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України "Про Національну поліцію", вимог Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, що виразилося в недотриманні нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, Присяги поліцейського, перебуванні за кермом з ознаками алкогольного сп`яніння, а також у вчиненні дій, які несумісні з вимогами, які пред`являються до професійних та моральних якостей поліцейського, а саме відмови від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора або в медичному закладі, що у свою чергу дискредитує звання поліцейського, підриває довіру та авторитет органів поліції (а.а.с.15-15 зворот).
19.07.2022 Головним управлінням Національної поліції в Рівненській області видано наказ №138о/с "По особовому складу", яким майора поліції ОСОБА_1 , відповідно до частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII, звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) 19.07.2022 (а.с.122).
Водночас, 02.08.2022 року Радивилівським районним судом Рівненської області у справі №568/756/22 прийнято постанову про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення (а.с.19-22).
Зазначена постанова суду набрала законної сили 12.08.2022.
Вважаючи звільнення зі служби в поліції протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду.
З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.
Приписами частини другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Частина шоста статті 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.
Відповідно до частини першої статті 59 Закону №580-VІІІ ( в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Основні обов`язки поліцейського визначені статтею 18 Закону №580-VІІІ.
Так, згідно з частиною першою статті 18 Закону №580-VІІІ поліцейський зобов`язаний:
1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;
2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;
3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;
4) надавати невідкладну, зокрема до медичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;
5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;
6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Відповідно до частини першої статті 19 Закону №580-VІІІ у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (частина друга статті 19 Закону №580-VІІІ).
Так, Дисциплінарний статут затверджений Законом №2337-VIII (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.
Згідно з частиною першою статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна це дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Згідно з частиною першою статті 64 Закону № 580-VІІІ особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».
Частиною третьою статті 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.
Відповідно до частини першої статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається - протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського, або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Відповідно до ст. 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовку пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Частиною 3 ст. 19 Дисциплінарного статуту передбачено, що під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Відповідно до ч. 7 ст. 19 Дисциплінарного статуту у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.
Згідно з ч. 8 ст. 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони (ч. 2 ст. 13 Дисциплінарного статуту).
Частиною 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Таким чином, при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість таких, обставини, за яких вони вчинені, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації.
Відповідно п.6 ч.1 ст.77 Закону України “Про національну поліцію” поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженим Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкція № 1413/27858), передбачено, що ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду. Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до пункту 6-7 розд. 1 Інструкції №1413/27858 огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до пункту 8 розділу 1 Інструкції у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.
Згідно з пунктом 9 розд. ІІ Інструкції № 1413/27858, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Відповідно до пункту 1 розд. І Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2016 року № 1179, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 06 грудня 2016 року за № 1576/29706 (далі - Правила №1179): ці Правила є узагальненим зібранням професійно -етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей.
Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.
За змістом пункту 5 розд. І Правил №1179 поліцейський здійснює свою діяльність відповідно до основоположних принципів, які закріплені в Конституції України, Законі України «Про Національну поліцію», інших законодавчих актах України, а також у цих Правилах, зокрема: верховенства права; дотримання прав і свобод людини; законності; відкритості та прозорості; політичної нейтральності; взаємодії з населенням на засадах партнерства; безперервності; справедливості, неупередженості та рівності.
Згідно з пунктом 1 розд. ІІ Правил №1179 під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати .
Приписами пункту 3 розд. IV Правил №1179 передбачено, що за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.
Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306: водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Суд звертає увагу, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу.
При цьому, підставою для накладення дисциплінарного стягнення є фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.
Обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.
Отже, службовим розслідуванням має бути встановлено, зокрема наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) воно було призначено.
Водночас суд повинен дослідити чи відповідають висновки службового розслідування меті та підставам його призначення, і чи дійсно в ході проведення службового розслідування підтвердилися відомості, які стали підставою для його призначення.
Відповідно до частини 8 статті 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
З матеріалів справи встановлено, що з метою дослідження фактів та обставин вчинення позивачем дисциплінарного проступку, наявності чи відсутності дисциплінарного проступку, Головним управлінням Національної поліції у Рівненській області видано наказ від 27.06.2022 №890, яким призначено службове розслідування щодо ОСОБА_1 . 
За результатами вказаного розслідування складено висновок від 11.07.2022, який затверджений начальником Головного управління Національної поліції в Рівненській області О.Камишанським.
Апеляційний суд зазначає, що відсутність кримінального або адміністративного притягнення до відповідальності позивача не спростовує наявності в діях позивача дисциплінарного проступку, за який, в порядку Дисциплінарного статуту, відповідач має право застосовувати такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з органів Національної поліції, який входить до його компетенції.
Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №816/1534/16, від 17 липня 2019 року у справі №806/2555/17, від 13 лютого 2020 року у справі № 1.380.2019.000121.
Як зазначено Верховним Судом у постанові від 13 лютого 2020 року у справі №1.380.2019.000121, дисциплінарний проступок не завжди передбачає безумовну наявність складу адміністративного правопорушення, проте проступок може утримувати в собі також не дотримання службової дисципліни. Так, в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушення Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків. Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням певних обставин та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.
Таким чином, в межах розгляду цієї справи не досліджується питання наявності або відсутності вини в діях позивача складу адміністративного правопорушення, а надається правова оцінка обставинам наявності або відсутності вчинення ним дисциплінарного проступку. При цьому, як вже зазначалось вище, наявність факту притягнення до адміністративної відповідальності або відсутність такого факту не спростовує можливості притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності за наявності відповідних підстав.
Як свідчить зміст висновку службового розслідування, та не спростовано представником відповідача під час судового розгляду справи, рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача прийнято на підставі матеріалів справи про вчинення останнім адміністративного правопорушення.
Інших підстав окрім вчинення адміністративного правопорушення для проведення службового, як у висновку службового розслідування, так і в наказі про накладення дисциплінарного стягнення вказано не було.
Відповідно до висновку про результати службового розслідування щодо ОСОБА_1 , особи, які проводили службове розслідування, прийшли до переконання, що ОСОБА_1 грубо порушено службову дисципліну,  вчинено дії, які несумісні з вимогами, що пред`являються до професійних та моральних якостей поліцейського, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що, у свою чергу, дискредитує звання поліцейського, підриває довіру та авторитет органів поліції.
В ході службового розслідування було встановлено, що ОСОБА_1 запропоновано пройти обстеження на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі.
Також, комісія за змістом висновку зазначала, що огляд на стан алкогольного сп`яніння  проводився в медичному закладі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager.
Крім того, як встановлено постановою Радивилівського районного суду Рівненської області у справі №568/756/22, яка набрала законної сили, згідно з оглянутих відеозаписів з нагрудної бодікамери, вбачається, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та пройшов такий огляд. Результат виявився позитивний 1,21 проміле. У присутності двох свідків ОСОБА_1 не погодився з результатом огляду на місці та був доставлений працівниками поліції до медичного закладу КНП “Радивилівська центральна міська лікарня”.
З відео вбачається, що у медичному закладі ОСОБА_1 також продув газоаналізатор Drager, результат тесту був позитивним 1,11 проміле. З результатом ОСОБА_1 теж був не згідний. Крім того, з відео вбачається, що лікарем було застосовано мундштук, який не був упакований і перед продуттям не був перевірений на предмет відсутності алкоголю.
Колегія суддів звертає увагу на те, що порядок виявлення стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння передбачено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться: 1) поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; 2) лікарем закладу охорони здоров`я, в тому числі, в разі відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським (частина 2, 3 статті 266 КУпАП, пункти 6, 7 Розділу І Інструкції № 1452).
У розділі ІІІ цієї Інструкції визначено порядок проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів.
Згідно п.п.3, 4 розділу ІІІ Інструкції, огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.
Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння (п.8).
Використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (п.9).
Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук (п.12).
Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу (п.13).
За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду (п.15).
Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі – висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння) (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду. (п.16 Інструкції)
Таким чином, враховуючи наведені вище вимоги Інструкції, єдиним і достатнім доказом перебування особи в стані алкогольного сп`яніння є висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння, складений особою, що пройшла тематичне удосконалення за відповідною програмою. Крім того, такий висновок складається за результатами дослідження біологічного середовища.
У даному випадку цього не було зроблено, тому процедура огляду особи на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі була порушена.
Постановою Радивилівського районного суду Рівненської області від 02.08.2022 року у справі №568/756/22, яка набрала законної сили, про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Вказаною постановою суду визнано недійсним огляд в медичному закладі на стан алкогольного сп`яніння.
Згідно ч.1, ст.73, ч.2 ст.74 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Також, постановою Радивилівського районного суду Рівненської області від 02.08.2022 року у справі №568/756/22, яка набрала законної сили, встановлено, що з метою спростування факту перебування в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 самостійно було здано кров на токсикологічне дослідження. Згідно результату токсикологічного дослідження № 324 від 02.07.2022 встановлено, що біологічний матеріал, а саме кров, було відібрано у ОСОБА_1 26.06.2022 року о 04 год. 05 хв, ознак сп`яніння виявлено не було.
Водночас, положеннями Інструкції встановлено, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Суд враховує, що вищезазначене дослідження було проведено з ініціативи позивача поза часовим проміжком визначеним Інструкцією, однак, такий час проведення дослідження (04:05 год. 26.06.2022) зумовлений порушенням процедури проведення огляду у медичному закладі, на який забезпечили явку позивача працівники патрульної поліції, з яким позивач не погодився. А тому, суд погоджується з доводами позивача, що в інший спосіб захистити свої права позивач був позбавлений можливості, та вчинив всі можливі дії за для доведення відсутності в нього стану алкогольного сп`яніння.
Отже, зібраними у справі доказами та висновком службового розслідування не підтверджено вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, який полягає у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
При цьому, під час проведення службового розслідування, відповідачем не було враховано, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі.
Комісією не було враховано того, що від моменту зупинки транспортного засобу до часу складення патрульними поліцейськими протоколу, в тому числі під час проходження оглядів на стан сп`яніння, позивач вів себе спокійно, не мав ознак алкогольного сп`яніння, надавав оцінку своїм діям, поводив себе коректно, не чинив перешкод, що підтверджується наданими відеофайлами.
Під час проведення службового розслідування, ОСОБА_1 надано пояснення, в яких він вказав, що інкриміновані йому порушення не визнає, факт перебування в стані алкогольного сп`яніння заперечує.
Вказане вище свідчить, що позивач порушень службової дисципліни не допускав, від проходження освідування на стан алкогольного сп`яніння не відмовлявся, більш того, з метою спростування факту перебування його в стані алкогольного сп`яніння добровільно пройшов освідування в медичному закладі.
За встановлених обставин, враховуючи долучений до матеріалів справи відеозапис з боді-камери інспектора УПП, відсутність на час проведення службового розслідування діючого дисциплінарного стягнення, службову характеристику позивача, оскільки факт керування позивачем автомобілем у стані алкогольного сп`яніння не знайшов свого підтвердження, суд приходить до висновку про відсутність у відповідача підстав для застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, яке є крайнім заходом дисциплінарного впливу.
Суд зазначає, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ, як вид стягнення, є крайнім заходом.
Отже, застосовуючи крайню міру дисциплінарного стягнення, відповідач повинен був належним чином обґрунтувати необхідність застосування, саме такої міри та неможливість застосування інших його видів.
Як вбачається зі змісту акту службового розслідування, відповідачем не встановлювалась можливість застосування до позивача більш м`якого дисциплінарного стягнення та не обґрунтовано належним чином необхідність застосування дисциплінарного стягнення, саме у вигляді звільнення зі служби.
Відтак, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач, приймаючи оскаржувані накази, діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, який передбачений чинним законодавством, що свідчить про необхідність визнання їх протиправними та скасування, а відповідно, з урахуванням приписів ч. 1 ст. 235 КЗпП України, поновлення позивача на посаді з якої останній був звільнений.
Апеляційний суд зазначає, що апелянт не наводить доводів щодо правильності визначеної судом до стягнення на користь позивача суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а тому апеляційний суд погоджується з правильністю наведених у рішенні суду розрахунків.
Відповідно до частин першої - четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.
Керуючись ст. 308, 310, 311, 313, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Рівненській області залишити без задоволення.
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2022 року у справі № 460/26305/22 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Р. П. Сеник 	
судді	 	Т. В. Онишкевич 	
 	 	Н. М. Судова-Хомюк  	
Повне судове рішення складено 14.03.2023 року