Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2023 року                                                         м. Рівне

Рівненський апеляційний суд в складі судді Шимківа С.С., з участю секретаря судового засідання Загородько І.Ю., адвоката Демченка В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою захисника  ОСОБА_1  – адвоката Демченка Віталія Олександровича на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 15 лютого 2019 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України,- 

в с т а н о в и в :

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 15 лютого 2019 року   ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 26 800 гривень 38 копійок з конфіскацією автомобіля марки «Ford Transit», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_3 .
Не погодившись із постановою суду захисник  ОСОБА_1  – адвокат Демченко В.О. оскаржив її в апеляційному порядку. 
У поданій апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував усі фактичні обставини справи, не надав належної оцінки змісту протоколу та наявним в матеріалах справи доказам, у зв`язку з чим оскаржувана постанова суду є незаконною та необґрунтованою. Стверджує, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не доведена належними та допустимими доказами, а тому останнього необґрунтовано притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України. 
Просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати постанову суду, а провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши учасників справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
_______________________________________________________________________________________________________________________  
Справа № 569/1420/19                                                                                                           Суддя в суді І інстанції – Рогозін С.В.
Провадження № 33/4815/36/23                                                                 Суддя в апеляційній інстанції  –  Шимків С.С.

Розглянувши клопотання  ОСОБА_1  про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, з метою допущення останнього до правосуддя, апеляційний суд приходить до висновку про його задоволення.
Статтею 458 МК України визначено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Згідно ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
Відповідно до вимог ст.489 МК України, при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ст.495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Стаття 483 МК України встановлена відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.
Безпосереднім об`єктом правопорушення є встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України, тобто розуміється активна поведінка (вчинок) особи.
Переміщення предметів із приховуванням від митного контролю - це їх переміщення через митний кордон України різними шляхами, зокрема, подання митному органу підроблених документів, що містять неправдиві дані.
Підставою для переміщення предметів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митниці на пропуск через митний кордон. Законодавчими актами встановлено, зокрема, що це може бути митна декларація, контракт, коносамент, товаросупровідні документи, дозвіл відповідних державних органів тощо.
З протоколу про порушення митних правил №0016/20400/19 від 15 січня 2019 року вбачається, що 16 липня 2017 року о 17 год. 46 хв., в зону митного контролю митного поста «Городище» Рівненської митниці ДФС на смугу руху «зелений коридор» в митному режимі «транзит» у напрямку в`їзд на митну територію України заїхав транспортний засіб марки «Ford Transit», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_4 , під керуванням громадянина України ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), що слідував з Республіки Білорусь в Україну.
Під час ввезення на митну територію України громадянин ОСОБА_1 подав до митного контролю документи на вказаний транспортний засіб, а саме: реєстраційне свідоцтво від 16.05.2003 року № 4115362 та довіреність від 04.07.2017 року на право керування транспортним засобом марки «Ford Transit», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_3 , видану нотаріусом Stanislaw Mielniczuk (22-500 Hrubisezow, ul. 3 Maja, 17).
З метою перевірки законності видачі компетентними органами Республіки Польща довіреності від 04.07.2017 року на право керування транспортним засобом, виданої нотаріусом Stanislaw Mielniczuk, Рівненською митницею ДФС було направлено проект запиту до митних органів Республіки Польща щодо встановлення автентичності документів, поданих до митного контролю та оформлення.
Листом Департаменту організації протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії ДФС України від 29.08.2018 року № 26595/7/99-99-20-02-01-17 «Щодо відповіді митних органів Польщі», направлено лист-відповідь від митних органів Республіки Польща, де зазначено, що ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), інформує, що не підтверджував довіреності за участі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ).
Таким чином, ОСОБА_1 інкримінується вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, оскільки ним вчинено дії, спрямовані на переміщення товару, а саме: транспортного засобу марки «Ford Transit», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , ідентифікаційний помер кузова НОМЕР_3 , через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів, або документів, що містять неправдиві відомості - довіреність від 04.07.2017 року на право керування цим транспортним засобом, виданої нотаріусом Stanislaw Mieinicxuk (22-500 FIrubisezow, ul. 3 Maja, 17).
За результатами розгляду справи, суд першої інстанції дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, доводиться протоколом про порушення митних правил та відповіддю митних органів Республіки Польща.
Разом з цим, на переконання апеляційного суду отримані від митних органів Республіки Польща відомості об`єктивно не свідчать про фіктивність довіреності від 04.07.2017 року на право керування транспортним засобом марки «Ford Transit», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_3 .
У матеріалах справи відсутній проект запиту до митних органів Республіки Польща щодо встановлення автентичності зазначеної довіреності, а отримана від іноземних митних органів інформація неконкретизована, адже не містить номера, дати довіреності та найменування транспортного засобу, який є її предметом.
Будь-яких інших доказів, що довіреність від 04.07.2017 року на право керування транспортним засобом марки «Ford Transit», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_3 , виданої нотаріусом Stanislaw Mieinicxuk (22-500 FIrubisezow, ul. 3 Maja, 17), матеріали справи не містять.
Крім цього, апеляційним судом враховується, що транспортний засіб ввозився ОСОБА_1 в режимі транзиту та у подальшому був вивезений з території України, що свідчить про відсутність шкоди чи будь-яких негативних наслідків інтересам держави.
У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.
При цьому, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа " Коробов проти України " № 39598 / 03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v.the UnitedKingdom ), п. 161, Series A заява № 25).
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що вина  ОСОБА_1  належними та допустимими доказами не доведена, а обставини зазначені у протоколі "поза розумним сумнівом" не знайшли свого підтвердження.
При винесенні суддею місцевого суду оскаржуваної постанови, порушені принципи всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин, не досліджено всіх фактичних обставин справи, що призвело до хибного висновку про винуватість  ОСОБА_1  у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.
Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи події і складу адміністративного правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП).
Постанова місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв`язку з відсутністю в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.
На підставі наведеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП апеляційний суд,-
                                              
п о с т а н о в и в :
Клопотання захисника ОСОБА_1  – адвоката Демченка Віталія Олександровича про поновлення строку апеляційного оскарження задовольнити.
Поновити захиснику ОСОБА_1  – адвокату Демченку Віталію Олександровичу строк апеляційного оскарження постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 15 лютого 2019 року.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1  – адвоката Демченка Віталія Олександровича задовольнити.
Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 15 лютого 2019 року скасувати.
Провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Рівненського
апеляційного суду                                                         Шимків С.С.