Справа № 459/3416/21                        Головуючий у 1 інстанції: Мельникович М.В. 
Провадження № 22-ц/811/1243/22                Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

22 грудня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Мельничук О.Я., 
суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.,
при секретарі Ждан К.О.
з участю представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 
представників відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_4 представника ОСОБА_3 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 26 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

29.10.2021 позивач звернувся до суду з даним позовом, у якому просив визнати висловлювання ОСОБА_3 стосовно ОСОБА_1 , яке мало місце 03.08.2021, а саме: «Конче*ий під**ас Акімов» образливими та такими, що принижують честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 . Також просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн. та судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог послався на те, що позивач перебуває на посаді т.в.о. генерального директора ДП «Львіввугілля». 03.08.2021 на території ДП «Львіввугілля» проходила акція на підтримку шахтарів у зв`язку із заборгованістю по виплаті заробітної плати. Участь в даній акції взяли близько 100 учасників, серед яких були працівники шахт, матері та жінки шахтарів разом із дітьми. Інформацію про проведення згаданої акції, окрім ЗМІ, оприлюднено також на офіційному інтернет-сайті Уповноваженого ВР України з прав людини. Про обставини акції йому стало відомо зі слів колег – працівників ДП «Львіввугілля» та дописів учасників акції, громадських активістів та представників ЗМІ у соціальній мережі «Facebook», оскільки на акції його не було, в цей день він перебував у відпустці. Того ж дня, 03.08.2021 він натрапив на допис громадського активіста ОСОБА_6 , який розміщений на його особистій сторінці у соціальній мережі «Facebook» під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 ) «Конче*ий під**ас Акімов…профспілки, які ні*ера, бл*дь, не говорили і мовчали, а приїхали в Київ і кажуть «Ой, бл*дь де наші 200 мільйонів». Зазначений допис і досі розміщений на особистій сторінці ОСОБА_7 . До вказаної публікації долучено відеозапис, на якому відповідач, спілкуючись з учасниками вищевказаної акції, неодноразово висловлювався нецензурною лайкою, в тому числі і на адресу позивача, вживаючи при цьому образливі та непристойні слова. Позивач також зазначає, що згідно тлумачення словника нецензурної лексики та її відповідників: обсценізми, евфемізми, сексуалізми «Українська мова без табу = Ukrainian Without Taboos»/ ОСОБА_8 ; Укр. наук, ін-т Гарвард, ун-ту, Ін-т Критики, НАН України, Ін-т укр. мови. - Київ: Критика, 2008. - 454 с, висловлювання, яке прозвучало в мою адресу, є зневажливим та призирливим (ст. 291). Крім цього, позивач зазначає, що вказаний відеозапис був опублікований в мережі Інтернет на сторінці відео - контенту каналу «4 студія» на веб-сайті відеохостингу «YouTube» ІНФОРМАЦІЯ_2 під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який доступний для огляду і станом на день подання позову за посиланням - https://www.voutube.com/shorts/t8JJZrYRuQk. Позивач зазначив, що гр. ОСОБА_3 перебуває у статусі народного депутата України. Також позивач вважає, що подібні висловлювання, тим паче у відсутності особи, якій вони адресуються, є неприпустимими не лише для представника українського парламенту, а й для будь-якого громадянина, оскільки суперечать загальновизнаним морально-етичним правилам поведінки та принижують честь, гідність та ділову репутацію. Крім цього зазначив, що ОСОБА_3 впродовж останніх місяців активно веде безпідставну та необґрунтовану кампанію по дискредитації позивача, як керівника ДП «Львіввугілля», шляхом поширення щодо нього недостовірної інформації під час публічних виступів та публікацій дописів на своїй офіційній сторінці в соціальній мережі «Facebook». Більше того, відеозапис із нецензурною лайкою народного депутата ОСОБА_3 в адресу позивача, практично одразу з`явився на різноманітних інформаційних інтернет-ресурсах, а вищезгадана публікація у соціальній мережі «Facebook», лише зі сторінки громадського активіста ОСОБА_7 була поширена користувачами більше двохсот разів, що вказує на набуття даним інцидентом значного суспільного резонансу та завдання суттєвої шкоди діловій репутації позивача. Відповідно кількість громадян, які побачили публічні та нецензурні висловлювання в адресу позивача з боку відповідача є надзвичайно великою. Вважає висловлювання відповідача, в його адресу, такими, що висловлені в грубій та образливій формі, тобто в такій, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію. Крім того, напередодні вищеописаних подій позивач проходив лікування через неналежний стан здоров`я, а після пережитого стресу та моральних страждань через публічне приниження, його стан здоров`я знову погіршився, що підтверджується листками непрацездатності. Відтак, позивач зазначає, що своєю неетичною поведінкою та непристойними висловлюваннями ОСОБА_3 порушив конституційні права позивача, зокрема право на повагу до честі, гідності, а також на недоторканість ділової репутації, і завдав йому моральної шкоди, що є втратами невідновного характеру та заподіяло негативні наслідки, оскільки через вищеописані події позивач отримав сильні нервові переживання, душевні страждання та дискомфорт, що негативно вплинуло на його звичний спосіб життя, роботу та здоров`я. Вважаю, що подібна поведінка є неприпустимою та свідчить про нехтування відповідачем загальноприйнятими нормами моралі. Зазначив, що неетична поведінка депутата Верховної Ради, перш за все, компроментує високий статус народного обранця, а по-друге, дискредитує виборців, які віддали за нього свої голоси, колег по партії та парламент в цілому. Наведене свідчить про грубе порушення відповідачем його особистих немайнових прав та заподіяння позивачу моральної шкоди. Зважаючи на те, що гр. ОСОБА_3 , будучи публічною особою та розуміючи, що його поведінка та риторика викликає підвищений інтерес у громадян та представників ЗМІ, публічно дозволив собі образливе та непристойне висловлювання в адресу позивача, останньому було заподіяно моральної (немайнової шкоди), яка, виходячи із принципу розумності та справедливості, оцінюється у розмірі 50 000,00 грн. Тому просив визнати висловлювання відповідача образливими та такими, що принижують честь, гідність та ділову репутацію позивача та стягнути заподіяну йому моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн. Крім цього, просив стягнути з відповідача витрати на проведення експертизи, сплачений судовий збір в розмірі 1816 грн., а також 26 500 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 26 квітня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди - задоволено частково.
Визнано висловлювання ОСОБА_3 стосовно ОСОБА_1 , яке мало місце 03.08.2021, а саме: «Конче*ий під**ас Акімов» образливими та такими, що принижують честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 .
Стягнуто з ОСОБА_3 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ) моральну шкоду в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень.
Стягнуто з ОСОБА_3 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ) сплачений ним судовий збір в сумі 726 (сімсот двадцять шість) грн. 40 коп.
Стягнуто з ОСОБА_3 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ) 20 000 (двадцять тисяч) гривень витрат на правову допомогу та 10 269 (десять тисяч двісті шістдесят дев`ять) гривень 60 коп. витрат за проведення судово-психологічної експертизи.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду 24 травня 2022 року оскаржив ОСОБА_4 представник ОСОБА_3 . Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Вважає, що факти зазначені в позовній заяві є надуманими і не мають нічого спільного з реальними подіями, відсутня дата відеофіксації, відомості щодо особи яка проводила відеозйомку, не встановлено осіб зазнятих на відео. Стверджує, що спірне відео є змонтоване, жодних підтверджень його автентичності матеріали справи не містять. Звертає увагу, що на відео зафіксовано розмову двох осіб, один з яких висловлює свою особисту думку. Окрім цього, дозволу на фіксацію і в подальшому розповсюдження такого відео ніхто не давав. 
В апеляційній скарзі скаржник просить скасувати рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 26 квітня 2022 року та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

30 серпня 2022 року від ОСОБА_2 , представника ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, у зв`язку з її безпідставністю та законність рішення суду. Звертає увагу на відсутність будь-яких доказів щодо спростування доводів позовної заяви та висновків суду.

       Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга  ОСОБА_4 представника  ОСОБА_3 до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд виходив з тих причин, що висловлювання ОСОБА_3 щодо ОСОБА_1 , яке мало місце 03.08.2021, а саме: «Конче*ий під**ас Акімов» є образливим та таким, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 . 
Визначаючи розмір завданою відповідачем позивачу моральної шкоди, суд виходив з тих причин, що інцидент, що стався, вплинув на психоемоційний стан позивача і з врахуванням вимоги розумності та справедливості, ступінь моральних страждань позивача, а також те, що відшкодування моральної шкоди не повинно призводити до надмірного збагачення, суд прийшов до висновку про необхідність визначити розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 20 000,00 грн., яка підлягає стягненню з відповідача.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних причин.

Відповідно до ст. 3 Конституції України честь та гідність визнаються найвищою соціальною цінністю.
Згідно ст.28 Конституції України кожний має право на повагу до його гідності. Право людини на захист від посягань на честь, гідність і ділову репутацію закріплено в таких актах, як Загальна декларація прав людини, прийнята і проголошена резолюцією 217 А (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року, Європейська конвенція захисту прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року.
Відповідно до статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.
Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.
Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Відповідно до положень ст. 270 ЦК України до особистих немайновим прав фізичної особи належить, зокрема, право на повагу до гідності та честі.
Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної упостанові Пленуму «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27.02.2009 року, чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту.
Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.
В п. 15 даної Постанови вказано, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.
Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.
Згідно з положеннями статті 277 ЦК України і статті 10 ЦПК України обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації.
Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.
Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності).
У відповідності до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, гідність та честь фізичної особи є недоторканими і фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.
Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.
За змістом ст. ст. 94, 277 ЦК України, ч. 4 ст. 32 Конституції України, ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод кожному гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію.
Судом встановлено, що відповідач являється народним депутатом України, що є публічно відомою інформацією, а отже відповідно до ст.8 Закону України «Про статус народного депутата України», яка врегульовує питання щодо депутатської етики, народний депутат, як обраний представник Українського народу, здійснюючи депутатські повноваження у своїй діяльності повинен дотримуватися загальновизнаних норм моралі; завжди зберігати власну гідність, поважати честь і гідність інших народних депутатів, службових та посадових осіб і громадян; утримуватись від дій, заяв та вчинків, що компрометують його самого, виборців, Верховну Раду України, державу. Неприпустимим є використання народним депутатом свого депутатського мандата всупереч загальновизнаним нормам моралі, правам і свободам людини і громадянина, законним інтересам суспільства і держави.
Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, яка міститься, зокрема, в Рішенні Європейського суду з прав людини № 12/1984/84/131 «Справа Лінгенса», «на думку Суду, слід уважно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна».
Тобто, критерієм відмежування «тверджень» від «суджень», є можливість перевірки інформації на предмет правдивості.
Враховуючи те, що достовірність фактичних тверджень відповідача ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції судом не встановлено, таку інформацію слід визнати недостовірною.
Покликання скаржника на те, що оскільки позивач є публічною особою, спірні твердження не можна розцінюватися як неправдивими і такими, що принижують честь, гідність та ділову репутацію, оскільки такі є лише оціночними судженнями, суд оцінює критично, оскільки згадані обставини не дають права відповідачеві як депутату на висловлювання щодо позивача недостовірної інформації.
Покликання скаржника щодо неправомірності здійснення спірного відео, на якому зафіксовано висловлювання ОСОБА_3 стосовно ОСОБА_1 , яке мало місце 03.08.2021, слід звернути увагу на те, що така зйомка проводилася відкрито на вулиці на заході публічного характеру, в зв`язку з чим згідно п.2 ч.1 ст.307 ЦК України додаткового дозволу на таке знімання не потрібно.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність позивачем того, факт, що поширена відносно нього інформація у вигляді твердження, а не оціночного судження, є недостовірною та недоведеною
Таким чином, позивач довів факт поширення про нього негативної та недостовірної інформації, яка принижує його честь, гідність та ділову репутацію і викладене не є оціночним судженням, та доводи апеляційної скарги вказаних висновків не спростовують..
У ч.3 ст.23 ЦК передбачається, що «розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення».
Таким чином, саме до компетенції судів належить визначення розміру нематеріальної шкоди, завданої фізичним або юридичним особам.
Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися, такими принципами: умовної рівності втраченого блага і того, яке може бути надбане за конкретну суму грошей; поміркованості – відповідності вимогам здорового глузду і розважливості; розумності – об`єктивного відображення дійсності, розсудливого, врівноваженого мислення; справедливості – неупередженого ставлення до всіх учасників спору. Принципи розумності і справедливості виявляються в тому, що більш глибоким моральним стражданням відповідає більший розмір відшкодування; ці вимоги мають витримуватися у всіх справах про відшкодування моральної шкоди. Тому суд має орієнтуватися на судову практику, що склалася на момент вирішення справи.
Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потерпілої особи і не має призводити до її збагачення.
У висновку експерта за результатами проведення судово-психологічної експертизи підекспертного ОСОБА_1 , складеного Науково-дослідним інститутом судових експертиз від 06.12.2021 №5077 зазначено, що ситуація, яка досліджується за справою, а саме публічне образливе висловлювання на адресу ОСОБА_9 , зокрема "...Кончений під*рас Акімов..." під час акції на підтримку шахтарів у зв`язку із заборгованістю по виплаті заробітної плати, яка проходила 03 серпня 2021 року на території ДП "Львіввугілля», що знаходиться у по АДРЕСА_3 є психотравмувальною для ОСОБА_9 , оскільки спричинила негативні зміни в емоційному стані та індивідуально- психологічних проявах підекспертного. За умов ситуації, а саме публічного образливого висловлювання на адресу ОСОБА_9 , зокрема "...Кончений під*рас Акімов..." під час акції на підтримку шахтарів у зв`язку із заборгованістю по виплаті заробітної плати, яка проходила 03 серпня 2021 року на території ДП "Львіввугілля», що знаходиться у по АДРЕСА_3 , ОСОБА_1 завдано моральної шкоди. Можливий розмір грошової компенсації за завдані страждання (моральну шкоду) становить 6,75 МЗП (розмір мінімальної заробітної плати в Україні на момент винесення рішення судом), що складає 45 225,00 грн. (а. с. 33-41).
Виходячи з обставин справи, із засад розумності, виваженості й справедливості, враховуючи ступінь моральних страждань позивача, а також те, що відшкодування моральної шкоди не повинно призводити до надмірного збагачення, колегія суддів приходить до висновку що моральна шкода в сумі 20000 грн. буде достатньою та справедливою в даній ситуації.
Скаржником не спростовано висновків суду щодо завдання відповідачем позивачу моральної шкоди, а також, що визначений судом розмір моральної шкоди є значно завищеним та не відповідає критеріям розумності і справедливості.
Щодо доводів незаконні рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 26 квітня 2022 року наведених в доповненні до апеляційної скарги, яке надійшло на адресу суду 16 серпня 2022 року судом не приймаються, оскільки таке доповнення подано поза межами строку на подання апеляційної скарги. 
З моменту звернення до суду з апеляційною скаргою, в скаржника було достатньо часу на подання доповнення до раніше поданої апеляційної скарги з зазначення обставин які б перешкоджали поданню такого доповнення в межах строків визначених ст. 364 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди скаржника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги  ОСОБА_4 представника  ОСОБА_3 , яка надійшла на адресу суду 27 травня 2022 рокужодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 26 квітня 2022 рокузалишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_4 представника  ОСОБА_3 - залишити без задоволення. 
Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 26 квітня 2022 року- залишити без змін. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 29 грудня 2022 року.

       Головуючий:                                        О.Я. Мельничук

       Судді:                                                        О.М. Ванівський

                                                               Р.П. Цяцяк