Ухвала 
22 лютого 2023 року
м. Київ
справа № 179/1664/21
провадження № 61-1742ск23
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Яремка В. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу освіти, культури, молоді та спору Виконавчого комітету Личківської сільської ради про визнання незаконним наказу про надання щорічної основної відпустки, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Відділу освіти, культури, молоді та спору Виконавчого комітету Личківської сільської ради про визнання незаконним наказу про надання щорічної основної відпустки, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 08 червня 2022 року позов задоволено частково. Поновлено ОСОБА_1 на посаду вчителя біології комунального закладу «Приорільський заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Личківської сільської ради» з 20 липня 2021 року. Стягнуто з відділу освіти, культури, молоді та спору Личківської сільської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 14 778,43 грн. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 06 грудня 2022 року апеляційну скаргу Відділу освіти, культури, молоді та спору Виконавчого комітету Личківської сільської ради задоволено. 
Рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 08 червня 2022 року в частині задоволених позовних вимог скасовано та ухвалено нове рішення у цій частині про відмову у задоволенні позову.
01 лютого 2023 року ОСОБА_1 із застосуванням засобів поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду з касаційного скаргою на постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 грудня 2022 року.
Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню із таких підстав.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У поданій касаційній скарзі заявниця хоча і посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не навела підстав та випадків касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України. 
Згідно з пунктом 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України касаційна скарга не приймається до розгляду та повертається судом, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Брула Гомез де ла Торе проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
Враховуючи те, що заявниця не виконала вимоги процесуального закону при поданні касаційної скарги щодо наведення підстав касаційного оскарження судових рішень, така скарга підлягає поверненню.
Керуючись статтями 185, 389, 393 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 грудня 2022 року вважати неподаною та повернути заявниці.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                            В. В. Яремко