ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
28 лютого 2023 року           справа №200/18470/21 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 серпня 2022 року (повне судове рішення складено 22 серпня 2022) у справі № 200/18470/21 (суддя в І інстанції Чекменьов Г.А.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

                                                   УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просив:
визнати протиправним та скасувати рішення від 02 листопада 2021 року №056650006565 щодо відмови в призначенні пенсії,
зобов`язати повторно розглянути заяву від 26 жовтня 2021 року та прийняти рішення про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням Рішення Конституційного суду від 23 січня 2020 року №1-р/2020,
зобов`язати зарахувати до пільгового стажу за Списком №1 періоди:
проходження військової служби за контрактом від 26.02.2020,
роботи з 05.08.2002 по 27.10.2002 на ДП «ВК «Краснолиманська» на посаді машиніста підземних установок 3 розряду підземним з повним робочим днем в шахті,
періоди роботи відповідно до Постанови КМУ №81 від 22.02.1992 «Про заходи щодо застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Роз`яснення від 20.01.1992 №8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсії незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення»,
проходження служби на пільгових умовах один місяць служби за три місяці відповідно до п.п. «а» п.3 Постанови КМУ від 17.07.1992 №393.
В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що на заяву про призначення пенсії на пільгових умовах отримав рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії в зв`язку з відсутністю необхідного стажу, не прийнявши довідки на підтвердження пільгового стажу та не зарахувавши певні періоди трудової діяльності.
Позивач зазначає, що згідно з рішенням Конституційного суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020 по справі 1-5/2018 (746/15), визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІ1 зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII.
Позивач має 20 років страхового стажу та не менше 10 років на роботах з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці, та враховуючи норму про зменшення пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на 1 рік за кожний рік такої роботи, має право на пенсію на пільгових умовах.
На думку позивача, вимога щодо надання додаткових документів на підтвердження спірного періоду роботи є протиправною, оскільки підставою для зарахування стажу є записи в трудовій книжці, які підтверджуються відомостями з наданих довідок. Окрім того, період участі позивача у здійсненні заходів із стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях повинен зараховуватись із розрахунку один місяць за три та враховуватись до пільгового стажу.
Позивач звертає увагу, що відповідно до Постанови КМУ №81 від 22.02.1992 «Про заходи щодо застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Роз`яснення від 20.01.1992 №8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсії незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основною умовою для призначення пенсії на пільгових умовах є наявність стажу на роботах, перелік яких встановлений законом.
Позивач просив врахувати висновки, викладені Верховним Судом у справі №360/3611/20, та на підставі викладеного задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22 серпня 2022 року позовні вимоги задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (код ЄДРПОУ 13486010) від 02 листопада 2021 року №056650006565 щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ЄДРПОУ 13486010) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 26.10.2021 щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням змісту Рішення Конституційного суду від 23 січня 2020 року №1-р/2020, а також з урахуванням правової оцінки та висновків суду щодо зарахування до страхового стажу за Списком №1, в тому числі, періодів:
роботи з 05.08.2002 по 27.10.2002 на ДП «ВК «Краснолиманська» на посаді машиніста підземних установок 3 розряду підземним з повним робочим днем в шахті,
проходження військової служби за контрактом від 26.02.2020.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, код ЄДРПОУ 13486010) на користь ОСОБА_1 (с. Жовте, Новотроїцька сільська рада, Покровський район, Донецька область, РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 33 коп.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на не надання місцевим судом оцінки щодо визначення належного відповідача у справі, чим порушено процесуальні норми права. 
Так, оскаржуване рішення про відмову у призначенні пенсії приймалось не відповідачем, зазначеним позивачем та визначеним місцевим судом, а Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області.
Відповідачем у відзиві на позовну заяву зазначалось про це та висловлювалось прохання залучити до участі співвідповідачем по справі Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, що проігноровано під час розгляду справи.

Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила таке.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 .
Рішенням від 02 листопада 2021 року №056650006565 на заяву від 26 жовтня 2021 року ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в зв`язку з відсутністю необхідного страхового та пільгового стажу роботи. Відповідно до наданих документів, страховий стаж ОСОБА_1 склав 24 роки 03 місяці 22 днів, пільговий стаж по Списку №1 - 03 роки 02 місяці 20 днів.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд дійшов висновку про порушення відповідачем, зазначеним позивачем, прав останнього.

Апеляційний суд, не вдаючись до аналізу висновків суду першої інстанції щодо суті спору, зазначає, що місцевим судом порушені норми процесуального права, що призвело до неправильного її вирішення, виходячи з такого.
Колегія суддів надає оцінку законності рішення суду першої інстанції в межах вирішення питання належності відповідача.
Оскаржуване рішення від 02 листопада 2021 року №056650006565 на заяву від 26 жовтня 2021 року ОСОБА_1 прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області, про що, зокрема, чітко свідчить печатка (а.с.18), а не Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.
У відзиві на позовну заяву останнім про це зазначалось (а.с.64-66), проте судом першої інстанції не надано жодної оцінки таким доводам сторони.
Апеляційний суд вважає, що місцевим судом неповно з`ясовано всі обставини, що мають значення для справи, не надано правову оцінку всім доказам по справі та безпідставно задоволено позовні вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, який є неналежним відповідачем по цій справі.
Апеляційний суд звертає увагу, що підстави та порядок заміни неналежної сторони у адміністративному процесі встановлені статтею 48 КАС України.
Згідно з частиною 1 статті 48 КАС України суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.
Відтак, допустити заміну належної сторони у справі може виключно суд першої інстанції за умови згоди позивача та незмінності підсудності адміністративної справи, а можливості заміни неналежної сторони судом апеляційної інстанції КАС України не передбачено.
Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 19.09.2018 у справі № 822/620/15 (номер в Єдиному державному реєстрі судових рішень 76580607). 
Разом з тим, суд звертає увагу позивача, що для захисту свого порушеного права він може звернутись з позовом до належного відповідача.
Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, яке є неналежним відповідачем у цьому спорі, задоволенню не підлягає.
Відповідно до ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є порушення норм процесуального права.
З урахуванням того, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою у задоволенні позову слід відмовити.
У зв`язку з відмовою позивачеві в задоволенні позовних вимог, понесені ним судові витрати йому не відшкодовуються. Витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані зі сплатою судового збору, за діючим процесуальним законодавством відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 229, 243, 246, 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                                     ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області – задовольнити.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 серпня 2022 року у справі № 200/18470/21 – скасувати.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – відмовити.
Повне судове рішення – 28 лютого 2023 року. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                І. В. Сіваченко

Судді                                                                                                    А. А. Блохін

                                                                                                                     Т. Г. Гаврищук