ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/6867/14-ц  Номер провадження 22-ц/814/2147/23	Головуючий у 1-й інстанції Гончаренко О.В.  Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Головуючого судді Бутенко С. Б.
Суддів Обідіної О. І., Прядкіної О. В.
за участю секретаря: Ракович Д. Г.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Олійник Лілії Михайлівни
на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 вересня 2022 року у складі судді Гончаренко О. В.
у цивільній справі за скаргою  ОСОБА_1 на дії державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання неправомірним та скасування розрахунку заборгованості зі сплати аліментів та зобов`язання провести повторний розрахунок,
в с т а н о в и в:
У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця Автозаводського ВДВС у м. Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання неправомірним та скасування розрахунку заборгованості зі сплати аліментів та зобов`язання провести повторний розрахунок.
Скарга мотивована тим, що Автозаводським ВДВС ГТУЮ м. Кременчука у Полтавській області здійснюється примусове виконання рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18.07.2018 у справі № 524/6867/14-ц про стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.07.2014 і до досягнення дитиною повноліття.
Згідно довідки за вих. № ВБ 000000069 від 29.05.2019 про дохід ОСОБА_2 за лютий 2018 року - березень 2019 року, поданої боржником в рамках розгляду справи № 524/1036/19, останній отримав дохід за даний період у вигляді заробітної плати в розмірі 660 436,75 грн, що з утриманням податків складає 531 651,61 грн.
Вказувала, що з даного доходу боржник не сплатив аліменти ані добровільно, ані в примусовому порядку.
Заборгованість ОСОБА_2 по аліментах складає 132 912,90 грн.
09.07.2021 представник ОСОБА_1 - адвокат Олійник Л. М. звернулася з клопотанням про нарахування заборгованості боржнику з врахування вищевказаних сум.
30.07.2021 державним виконавцем було проведено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів боржника ОСОБА_2 , але без урахування його фактичного заробітку. Крім того, даний розрахунок ґрунтується на заяві стягувача ОСОБА_4 про відсутність претензій з приводу виплати аліментів станом на 01.09.2018, яка не є доказом одержання коштів від боржника. Дана заява не відповідає вимогам закону про нотаріальне посвідчення договору про сплату аліментів на дитину та жодним чином не звільняє ОСОБА_2 від сплати аліментів за вказаний у клопотанні період. 
Посилаючись на викладене, просила суд визнати неправомірним та скасувати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 30.07.2021 № 87364 про нараховані та сплачені аліменти боржником ОСОБА_2 та зобов`язати Автозаводський ВДВС ГТУЮ у Полтавській області провести повний розрахунок нарахованих та сплачених аліментів боржником ОСОБА_2 з врахуванням сум отриманих ним доходів за період з 01.02.2018 по 30.04.2019.
Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 вересня 2022 року скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано дії державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці північно-східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми) по розрахунку заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 за вересень 2018 року неправомірними.
Зобов`язано Автозаводський відділ державної виконавчої служби у м. Кременчуці північно-східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми) провести розрахунок нарахованих та сплачених аліментів ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 за вересень 2018 року.
В іншій частині скарги відмовлено.
Не погодившись з даною ухвалою, представник ОСОБА_1 - адвокат Олійник Л. М. подала апеляційну скаргу та, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу районного суду скасувати та задовольнити скаргу в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на обставинах, зазначених у скарзі, яким на думку апелянта, судом дано неправильну правову оцінку. 
Вказує також, що відмовляючи частково у задоволенні скарги з підстав, що заявник повинна була пред`явити позов, а не скаргу на дії державного виконавця щодо розміру заборгованості по аліментах станом на 01.09.2018, суд першої інстанції не врахував правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постановах від 29 серпня 2018 року у справі № 201/10328/16-ц, від 27 листопада 2019 року у справі № 201/10329/16-ц, та у постанові Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі № 464/6206/18. 
Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи до апеляційного суду не надходив.
Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення апелянта, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, виходячи з наступного.
За правилами частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно пункту 2 частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
По справі встановлено, що на примусовому виконанні у Автозаводському відділі державної виконавчої служби у місті Кременчуці перебуває виконавче провадження ВП № 45385745 з примусового виконання рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 18.07.2018 у справі № 524/6867/14-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно до повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.07.2014.
Згідно розрахунку заборгованості боржника ОСОБА_5 зі сплати аліментів, складеному державним виконавцем Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці 30.07.2021 за період з жовтня 2018 по квітень 2019 року, станом на 01.05.2019 заборгованість відсутня (а. с. 7-8). 
При здійсненні розрахунку заборгованості державним виконавцем взята до уваги заява стягувача ОСОБА_4 , адресована начальнику Автозаводського ВДВС ГТУЮ у Полтавській області, про відсутність з її боку жодних претензій до ОСОБА_2 з приводу виплати аліментів на дочку ОСОБА_3 , 2007 року народження, станом на 01.09.2018. 
Відмовляючи у задоволенні скарги стягувача на дії державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що питання щодо невиплати аліментів до подання ОСОБА_1 заяви про відсутність претензій до боржника про виплату аліментів станом на 01.09.2018 може бути вирішено виключно у порядку позовного провадження, з чим колегія суддів апеляційного суду погодитись не може, зважаючи на таке. 
Відповідно до статей 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 
В порядку судового контролю за виконанням судових рішень, на підставі статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. 
Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. 
Згідно частин третьої, четвертої, восьмої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.
Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до ФОП, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.
Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.
Відповідно до пункту 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.
Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.
Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 Сімейного кодексу України. 
Статтею 195 СК України встановлено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. 
Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. 
У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. 
Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. 
Як вбачається з матеріалів справи, згідно довідки Компанії ОСОБА_6 від 29.05.2019 № ВБ000000069, ОСОБА_2 працював у цій компанії з лютого 2018 р. по 06.03.2019 та за період роботи одержав дохід у загальній сумі 660 436,75 грн, з якого відраховано 118 878,60 грн податку на доходи фізичних осіб та 9 906,54 грн військового збору.
Встановлено, що у період з 01 жовтня 2018 року по 30 квітня 2019 року боржником сплачено аліменти в сумі 71 052,01 грн, що відповідає присудженому розміру аліментів - 1/4 частка від заробітку (доходу) боржника від суми одержаного у цей період доходу з урахуванням податків та зборів - 274 969,01 грн, а також вимогам частини першої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» щодо вирахування аліментів із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Доводами апеляційної скарги висновки суду першої інстанції про правильність розрахунку заборгованості з жовтня 2018 року по квітень 2019 року не спростовується. 
Разом з тим, висновки суду, що вимоги стягувача щодо невиплати аліментів станом на 01.09.2018 підлягають вирішенню виключно у порядку позовного провадження, є помилковими, що вплинуло на вирішення судом питання правомірності обчисленого державним виконавцем розрахунку заборгованості по аліментах боржника ОСОБА_2 за заявою стягувача в цілому. 
Гарантією прав фізичних та юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців. 
Частиною восьмою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. 
Згідно з частиною першою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Верховний Суд у постанові від 13 січня 2021 року у справі № 2-751/2007 зазначив, що оскільки заявник звернулася до суду, який видав виконавчий документ, зі скаргою на дії державного виконавця щодо розрахунку аліментів у порядку контролю за виконанням судового рішення, то такий спір може розглядатися у порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця, що передбачений розділом VII ЦПК України.
До подібних правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах: від 29 серпня 2018 року у справі № 201/10328/16-ц, провадження № 14-192цс18; від 27 листопада 2019 року у справі № 201/10329/16-ц, провадження № 14-496цс19. 
Зазначене також узгоджується із правовим висновком Верховного Суду у постанові від 05 серпня 2020 року у справі № 464/6206/18, провадження № 61-18142св19. 
Тобто, у вказаній категорії справ стягувач аліментів вправі обирати спосіб судового захисту: або оскаржувати дії державного виконавця, або пред`являти позов на загальних підставах, що узгоджується з пунктом 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 (з відповідними змінами) і підтверджується судовою практикою Верховного Суду.
Таким чином, розглянувши частину вимог скарги  ОСОБА_7 в порядку судового контролю за виконанням судового рішення, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що питання виникнення заборгованості зі сплати аліментів до 01.09.2018 підлягає вирішенню судом лише у порядку позовного провадження. 
При цьому суд безпідставно розділив заявлений стягувачем період заборгованості з лютого 2018 року по квітень 2019 року та не дав правової оцінки її заяві, поданої до Автозаводського ВДВС м. Кременчука 13.09.2018, яка саме і стала підставою для такого розрахунку державним виконавцем заборгованості зі сплати аліментів боржника ОСОБА_2 , що є предметом оскарження у цій справі, тобто суд фактично не вирішив скаргу ОСОБА_7 на дії державного виконавця. 
Суд не врахував, що відповідно до статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.
Згідно статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Згідно з пунктом 2 статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад обов`язковості виконання рішень.
Статтею 4 Закону визначено вимоги до виконавчого документа. У виконавчому документі, зокрема зазначається резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішення.
Отже, державний виконавець виконує рішення суду, яке набрало законної сили, відповідно до його резолютивної частини.
З огляду на вказані норми права та встановлені обставини, заява стягувача про відсутність у неї претензій до ОСОБА_2 з приводу виплати аліментів на дочку ОСОБА_3 , 2007 р. н., станом на 01.09.2018, без зазначення обставин щодо одержання таких аліментів від боржника та їх розміру, не дає підстави державному виконавцю не виконувати рішення суду відповідно до його резолютивної частини.
Оскільки по справі встановлено факт неправомірності розрахунку від 30.07.2021 № 87364 заборгованості боржника ОСОБА_2 по сплаті аліментів на користь ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 45385745, проведеного державним виконавцем Автозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) лише за період з жовтня 2018 року по квітень 2019 року, без урахування заробітку (доходу) боржника, що він одержав за місцем роботи з лютого 2018 року по квітень 2019 року - у період коли аліменти з нього не стягувались, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про наявність підстав для задоволення скарги.
За наведених обставин, оскаржуване судове рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення про задоволення скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми).
Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Олійник Лілії Михайлівни - задовольнити.
Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 вересня 2022 року - скасувати у справі нове судове рішення.
Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати неправомірним та скасувати розрахунок від 30.07.2021 № 87364 заборгованості боржника ОСОБА_2 по сплаті аліментів на користь ОСОБА_1 по виконавчому провадженню № 45385745.
Зобов`язати державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) здійснити розрахунок заборгованості зі сплати аліментів боржника ОСОБА_2 з урахуванням доходів боржника за лютий 2018 року - квітень 2019 року.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя                                                                С. Б. Бутенко

Судді                                                                                О. І. Обідіна

О. В. Прядкіна