УХВАЛА
16 січня 2023 року 
м. Київ
справа № 320/13275/21
адміністративне провадження № К/990/36961/22  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Стеценка С.Г.,
суддів: Бучик А.Ю.,  Рибачука А.І., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 10.11.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.12.2022 у справі № 320/13275/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, в якому позивач просив:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо непроведення ОСОБА_1 перерахунку та виплати основної пенсії за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області провести перерахунок та виплату основної пенсії по інвалідності ОСОБА_1 у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком з врахуванням раніше проведених виплат за період з 01.01.2014 по 02.08.2014.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.11.2021, яка залишена без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.12.2022, позов повернуто позивачу.
26.12.2022 ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій, із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 10.11.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.12.2022, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Перевіряючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження, Суд виходить з такого.
Колегія суддів встановлено, що приймаючи рішення про повернення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху від 23.10.2021 залишились без належного виконання, оскільки позивачем не наведено будь-яких переконливих доказів і не надано доказів в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду, в силу чого суд не вбачає підстав для визнання поважними причин.
Київський окружний адміністративний суд дійшов висновку, що отримання позивачем листа відповіді від органу Пенсійного фонду не змінює моменту, з якого починає свій відлік строк звернення до суду з цим позовом, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права на отримання пенсії. 
У зв`язку з вказаним, суд першої інстанції з посиланням на пункт 1 частини четвертої статті 169 КАС України повернув позовну заяву позивачеві, оскільки останній не усунув недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі про залишення позову без руху.
Верховний Суд звертає увагу, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.
Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.
У справі, що розглядається, ОСОБА_1 у жовтні 2021 року оскаржив до суду дії (бездіяльність) ГУ ПФУ у Київській області щодо нездійснення нарахування та виплати пенсійних виплат за період з 01.01.2014 по 02.08.2014.
Колегія суддів звертає увагу, що таке обмеження на законодавчому рівні  права звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів відповідними строками узгоджується із принципом «Leges vigilantibus non dormientibus subveniunt», згідно з яким закони допомагають тим, хто пильнує.
З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.
Таким чином, колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що отримання позивачем листа відповідача від 18.06.2021 не змінює момент, з якого сторона позивача повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли сторона позивача почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.
Колегія суддів наголошує на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Такий висновок відповідає усталеній практиці Верховного Суду, сформульованій у постанові від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19, у такому разі правильне застосування судами першої та апеляційної інстанції ч. 3 ст. 123, п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних Касаційного адміністративного суду у постанові від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19 сформулював правову позицію у питанні застосування шестимісячного строку звернення до суду, встановленого ст. 122 КАС України, у категорії спорів щодо неотримання особою регулярних (щомісячних тощо) соціальних виплат, яка зводиться до того, що:
« 1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак,  отримання пенсіонером листа  від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву  не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.».
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
Частиною 2 ст. 333 КАС України визначено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Керуючись приписами статей 248, 328, 329, 333, 355, 359 КАС України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 10.11.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.12.2022 у справі № 320/13275/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	С.Г. Стеценко А.Ю. Бучик   А.І. Рибачук