ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року 
м. Київ

справа №160/20914/21
адміністративне провадження № К/990/29446/22  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Рибачука А.І.,
суддів: Мороз Л.Л.,  Стеценка С.Г., 
розглянувши у порядку письмового провадження  за наявними у справі матеріалами  у касаційній інстанції адміністративну справу № 160/20914/21
за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою ГУ ПФУ
на  рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.01.2022, ухвалене у складі головуючого судді Рищенка А.Ю.,
та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 29.09.2022, ухвалену  у складі колегії суддів: головуючого судді Юрко І.В., суддів: Олефіренко Н.А., Чумака С.Ю.,
ВСТАНОВИВ:
І. РУХ СПРАВИ 
1. 02.11.2022 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив:
визнати протиправними дії ГУ ПФУ щодо відмови йому  у перерахунку призначеної пенсії за віком, з урахуванням пільгового обчислення стажу роботи виробленого в районах Крайньої Півночі за період з 01.01.1991 по 21.06.2000, з розрахунку 1 рік фактичної роботи за 1 рік 6 місяців (коефіцієнт 1,5) як працівнику, що мав пільги, встановлені пунктом 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» з урахуванням змін і доповнень, внесених Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.09.1967;
зобов`язати ГУ ПФУ зарахувати у пільговому обчисленні кожний рік роботи за 1 рік 6 місяців, тобто застосувавши коефіцієнт 1,5 до періоду роботи з 01.01.1991 по 21.06.2000, як трудовий стаж вироблений в районах Крайньої Півночі як працівнику, що мав пільги, встановлені пунктом 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» з урахуванням змін і доповнень, внесених Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.09.1967, та провести перерахунок та виплату пенсії з врахуванням пільгового обчислення стажу починаючи з 21.06.2000.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив про протиправність дій органу ПФУ щодо відмови в перерахунку призначеної пенсії за віком, з урахуванням пільгового обчислення стажу роботи виробленого в районах Крайньої Півночі за період з 01.01.1991 по 21.06.2000, з розрахунку 1 рік фактичної роботи за 1 рік 6 місяців (коефіцієнт 1,5), оскільки факт його роботи у районах Крайньої Півночі підтверджено записами в трудовій книжці, відповідними архівними довідками.
2. Дніпропетровський окружний адміністративний суд рішенням від 19.01.2022, залишеним без змін постановою Третього  апеляційного адміністративного суду від 29.09.2022, частково задовольнив позовні вимоги: 
взнав протиправними дії ГУ ПФУ щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку призначеної пенсії за віком з урахуванням пільгового обчислення стажу роботи виробленого в районах Крайньої Півночі за період з 01.01.1991 по 21.06.2000, з розрахунку 1 рік фактичної роботи за 1 рік 6 місяців (коефіцієнт 1,5) як працівнику, що мав пільги, встановлені пунктом  5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» з урахуванням змін і доповнень, внесених Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.09.1967;
зобов`язав ГУ ПФУ зарахувати ОСОБА_1 у пільговому обчисленні кожний рік роботи за 1 рік і шість місяців, тобто застосувавши коефіцієнт 1,5 до періоду роботи з 01.01.1991 по 21.06.2000, як трудовий стаж вироблений в районах Крайньої Півночі як працівнику, що мав пільги, встановлені пунктом 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» з урахуванням змін і доповнень, внесених Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.09.1967, та провести перерахунок та виплату пенсії з врахуванням пільгового обчислення стажу починаючи з 06.04.2021;
в задоволені решти позовних вимог - відмовив.
3. 27.10.2022 ГУ ПФУ звернулось до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права, просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.01.2022 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 29.09.2022, ухвалити нове рішення - про відмову у задоволенні позовних вимог.
4. Верховний Суд ухвалою від 14.11.2022 відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою з підстави, визначеної пунктом 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та витребував матеріали справи і з суду першої інстанції.
ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
5. У справі, яка розглядається, суди встановили, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку ГУ ПФУ та отримує пенсію за віком з 08.10.2004.
06.04.2021 позивач звернувся до ГУ ПФУ із заявою, у якій просив зарахувати йому у пільговому обчисленні кожний рік роботи за 1 рік і шість місяців, тобто застосувавши коефіцієнт 1,5 до періоду роботи з 01.01.1991 по 21.06.2000 як трудовий стаж вироблений в районах Крайньої Півночі як працівнику, що мав пільги, встановлені пунктом 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» з урахуванням змін і доповнень, внесених Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.09.1967  та провести перерахунок та виплату пенсії з врахуванням пільгового обчислення стажу, починаючи з 21.06.2000. 
ГУ ПФУ листом від 21.04.2021 №13258-10728/Б-01/8-0400/21 повідомило позивача, що органи Пенсійного фонду щороку з 1 квітня без додаткового звернення особи проводять перерахунок пенсії тим особам, які на 1 березня року, в якому здійснюється перерахунок, набули право на проведення перерахунку, передбаченого абзацами першим, третім цієї частини, на найбільш вигідніших умовах. Наразі підстави для проведення перерахунку пенсії відсутні.
07.05.2021 позивач вдруге звернувся до пенсійного органу із заявою аналогічного змісту про здійснення перерахунку пенсії.
ГУ ПФУ листом від 09.06.2021 №18740-13705/Б-01/8-0400/21 повідомило позивача, що чинним пенсійним законодавством не передбачено пільгового обчислення стажу за період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі після 01.01.1991.
Не погодившись з таким рішенням ГУ ПФУ ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.
ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
6. Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого  погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із наявності правових підстав для зарахування періоду роботи позивача з 01.01.1991 по 21.06.2000 у пільговому обчисленні із застосуванням пільгового коефіцієнту - один рік за один рік і шість місяців, оскільки факт роботи позивача в районах Крайньої Півночі, у вказаний період підтверджується записами в трудовій книжці, які також безпосередньо кореспондуються із записами у відповідних архівних довідках, що є достатнім для зарахування цього періоду роботи в пільговому  обчисленні.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
7. Касаційна скарга ГУ ПФУ мотивована зокрема тим, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, оскільки судами першої та апеляційної інстанції застосовано норми матеріального права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 31.01.2018 у справі №676/7065/14-а, від 30.05.2019 у справі №348/2974/14-а, від 19.09.2019 у справі №348/2208/16-а, від 08.07.2021 у справі №459/2778/16-а.
V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
8. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи із меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів виходить із такого.
9. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
10. Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV), розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.
11. Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені у статті 24 Закону № 1058-IV, відповідно до частини четвертої якої, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
12. Згідно із пунктом 5 Розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV період роботи до 01.01.1991 в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01.01.1991.
13. Порядок надання пільг особам, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, встановлено Указами Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» та від 26.09.1967 «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», а також Інструкцією про порядок надання пільг, затвердженою постановою Держкомпраці і Президії ВЦРПС від 16.12.1967 №530/П-28.
14. Відповідно до пункту 3 постанови Ради Міністрів СРСР від 10.02.1960 № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі після 01.03.1960 року - за 1 рік і 6 місяців при нарахуванні стажу для отримання пенсії за віком та по інвалідності.
15. Згідно із статтю 3 Тимчасової угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та в місцевостях, які прирівняні до даних районі, в галузі пенсійного забезпечення від 19.01.1993 при призначенні пенсії у відповідності із статтею 1 цієї Тимчасової Угоди на території України, компетентні органи Російської Федерації відшкодують витрати на виплату цієї пенсії у тій її частині, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, починаючи з 01.01.1991. У цьому випадку частина пенсії, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, обчислюються за нормами законодавства Російської Федерації. Порядок відшкодування витрат на виплату зазначених вище пенсій регулюються спеціальною Угодою між компетентними органами Сторін. Відшкодування витрат у відповідності із пунктом 1 цієї статті здійснюється до виникнення права на пенсійне забезпечення згідно законодавства України (з врахуванням Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992).
16. Тобто, вказана Тимчасова угода надає громадянам Сторін цієї угоди право на достроковий вихід на пенсію по старості (за віком) за вказаних у статті 1 угоди умов, а також визначає порядок реалізації цього права.
17. Стаття 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі - Угода від 13.03.1992) закріплює принцип територіальності, згідно з яким пенсійне забезпечення громадян держав-учасників здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.
18. Статтею 3 Угоди від 13.03.1992 також передбачено, що всі витрати, пов`язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами.
19. Статтею 3 Тимчасової Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі, та в місцевостях, які прирівняні до даних районів, в галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993 передбачено, що при призначенні пенсії у відповідності із статтею 1 цієї Тимчасової Угоди на території України, компетентні органи Російської Федерації відшкодують витрати на виплату цієї пенсії у тій її частині, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, починаючи з 01.01.1991. У цьому випадку частина пенсії, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого у районах Крайньої Півночі або у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, обчислюється за нормами законодавства Російської Федерації.
20. Так, Верховний Суд у справах №302/662/17-а, №263/13671/16-а, №352/1612/15а (2а/352/70/15), №348/2208/16-а, №265/6105/16-а дійшов висновку, що для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.
21. Разом з цим такі висновки Верховного Суду сформовані у правовідносинах, які стосувались обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі за періоди такої  роботи до 01.01.1991.
22. Водночас у справі, яка розглядається спір виник щодо визначення трудового стажу, відпрацьованого в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, після 01.01.1991.
23. З цього приводу колегія суддів зазначає, що Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» та Законом № 1058-IV не передбачено пільг при обчисленні трудового стажу, відпрацьованого в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, після 01.01.1991.
24. Не йдеться про пільгове обчислення такого стажу й в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, Тимчасовій угоді між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, в галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993 та затвердженому відповідно до Тимчасової угоди Порядку переведення і виплати пенсій (постанова правління Пенсійного фонду України від 07.08.1996 № 10-3).
25. Виходячи з наведеного колегія суддів вважає, що підстави для зарахування в пільговому обчисленні стажу роботи позивача після 01.01.1991 в районах Крайньої Півночі і в прирівняних до них місцевостях відсутні, а тому рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. 
26. Такі висновки узгоджуються і з правовою позицією, викладеною, зокрема у постановах Верховного Суду від 30.01.2018 у справі №  676/7065/14-а та від 30.05.2019 у справі                                 № 348/2974/14-а.
27. Відповідно до частини першої статті 351 КАС України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.
28. Частиною третьою статті 351 КАС України визначено, що неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
29. Враховуючи викладене, оскільки суди попередніх інстанцій застосували норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 351, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд, 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задовольнити.
Скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.01.2022 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 29.09.2022 у справі №160/20914/21.
Ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні  позовних вимог   ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................
А.І. Рибачук
Л.Л. Мороз 
 С.Г. Стеценко ,
Судді Верховного Суду