ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2023 року 
м. Київ

справа №522/7592/17
адміністративне провадження № К/9901/7843/18  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Мороз Л.Л.,
суддів: Бучик А.Ю.,  Рибачука А.І., 
 
розглянувши у порядку попереднього розгляду у касаційній інстанції адміністративну справу № 522/7592/17
за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 про зобов`язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року (головуючий суддя Федусик А.Г., судді: Зуєва Л.Є.,  Шевчук О.А.),
в с т а н о в и в :
У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання незаконною бездіяльності  Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - ГУПФУ в Одеській області) та ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_1) щодо перерахунку та виплати пенсії відповідно до ч. 3  ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»  від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ (далі - закон № 2262-ХІІ) з 09 жовтня 2009 року з урахуванням зміни грошового забезпечення відповідної категорії військовослужбовців; зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 надати до ГУПФУ в Одеській області відомості за формою, встановленою законодавством України, про зміну посадового окладу посади, з якої він звільнявся, а ГУПФУ в Одеській області - перерахувати та сплатити йому пенсію за вислугу років з 09 жовтня 2009 року з урахуванням зміни грошового забезпечення відповідної категорії військовослужбовців.
В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що він є громадянином України, але з 2002 року виїхав на постійне місце проживання до Німеччини у м. Берлін. До виїзду за кордон йому була виплачена призначена пенсія за шість місяців і в подальшому припинено виплату.
05 вересня 2013 року він звернувся до ГУПФУ в Одеській області з заявою про поновлення права на нарахування та виплату пенсії за вислугу строків служби відповідно до  Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». До якої додав довідку ІНФОРМАЦІЯ_1 від 27 серпня 2013 року № 2904 про виплату йому пенсії у період з 1998 по 2002 роки. Позивач вказував, що ГУПФУ в Одеській області листом від 12 вересня 2013 року № 1249/Д-11 відмовив в призначенні пенсії, посилаючись на відсутність міжнародного договору між Україною та Німеччиною. Також листом від 13 вересня 2013 року № 1694/Д-15 ГУПФУ в Одеській області додатково повідомило про те, що він (позивач) не перебував на обліку в пенсійному фонді, пенсійної справи відповідач не отримував, тому відсутні підстави для поновлення пенсії.
У грудні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про перерахунок та поновлення виплати пенсії за вислугу строків служби.
Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду                        від 03 червня 2014 року, визнано неправомірною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо непоновлення ОСОБА_1 виплати пенсії з 05 вересня 2013 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зробити перерахунок та виплату пенсії                     ОСОБА_1 за вислугу строків служби, яку він отримав до виїзду на постійне місце проживання за межі України на підставах, визначених пенсійним законодавством України, з 05 вересня 2013 року.
Позивач через представника звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області з рішенням суду до виконання. На підставі рішення суду ГУ ПФУ в Одеській області поновило виплату пенсії з виплатою у розмірі до припинення виплати пенсії. Перерахунок пенсії проведений не був, у зв`язку з чим, представник позивача неодноразово звертався до ГУ ПФУ в Одеській області із відповідною заявою.
У відповіді від 24 листопада 2016 року №1299/Д-11 ГУ ПФУ в Одеській області зазначило, що «постановою Приморського районного суду м. Одеси від 16.04.2014, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 03.06.2014, зобов`язано головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за вислугу років, яку він отримував до виїзду на постійне місце проживання за межі України на підставах, визначених пенсійним законодавством України, з 05.09.2013.
На думку позивача, ГУ ПФУ в Одеській області неправильно розуміє постанову Приморського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2014 року в частині перерахунку пенсії, тому звернувся до суду із заявою про роз`яснення постанови Приморського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2014 року.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2017 року у задоволенні заяви відмовлено. Виправлено описку в постанові Приморського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2014 року та викладено третій абзац резолютивної частини постанови у наступній редакції:
«Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зробити нарахування та поновити виплату пенсії ОСОБА_1 за вислугу строків служби, яку він отримав до виїзду на постійне місце проживання за межі України на підставах, визначених пенсійним законодавством України. З 05.09.2013 р.».
Позивач, вважаючи, що має право на перерахунок пенсії відповідно до  постанови Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2012 року №355 "Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", а також з урахуванням вищевказані обставин, звернувся до суду у квітні 2017 року з даним позовом.
Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 31 серпня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не має права на перерахунок пенсії відповідно до  постанови Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2012 року №355 "Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", так як згідно з рішенням суду нарахування та виплата пенсії позивачу відновлена з 05 вересня 2013 року, а рішення Кабінету Міністрів України прийняте ще у 2012 році.
Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року постанову Приморського районного суду м. Одеси від 31 серпня 2017 року скасовано та прийнято нову про часткове задоволення позову.
Визнано незаконною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо перерахунку та виплати ОСОБА_1 пенсії відповідно до ч.3  ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»  з 05 вересня 2013 року з урахуванням зміни грошового забезпечення відповідної категорії військовослужбовців.
Зобов`язано Одеський обласний військовий комісаріат надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області відомості за формою, встановленою законодавством України, про зміну посадового окладу посади, з якої звільнявся полковник запасу ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перерахувати та сплатити позивачу пенсію за вислугу років з 05 вересня 2013 року з урахуванням зміни грошового забезпечення відповідної категорії військовослужбовців.
В решті позову відмовлено.
Скасовуючи постанову суду першої інстанції та приймаючи нову про часткове задоволення позову, апеляційний суд виходив з того, що позивач має право на отримання пенсії після її поновлення за вищенаведеними судовими рішеннями з обов`язковим урахуванням зміни грошового забезпечення відповідної категорії військовослужбовців. Також зазначив, що перерахунок та сплату позивачу пенсію за вислугу років належить проводити з 05 вересня 2013 року, а не з 09 жовтня 2009 року, оскільки питання початкової дати проведення перерахунку та виплати пенсії було досліджено та вирішено в постанові Приморського районного суду м. Одеси                                  від 16 квітня 2014 року, яка набрала законної, а тому пенсія підлягає перерахунку з моменту початку поновлення її нарахування та виплати.
Вирішуючи спір в частині вимог до ІНФОРМАЦІЯ_1, апеляційний суд не вбачав незаконної бездіяльності відповідача щодо перерахунку та виплати позивачу пенсії відповідно до ч.3  ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», оскільки ГУПФУ в Одеській області не було внесено позивача до відповідних списків, які подаються органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії (в даному випадку ІНФОРМАЦІЯ_1).
Однак, з метою повного та всебічного захисту прав та інтересів позивача, зокрема, щодо належного пенсійного забезпечення, гарантованого  Конституцією України, апеляційний суд вважав за необхідне зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 надати до ГУПФУ в Одеській області відомості за формою, встановленою законодавством України, про зміну посадового окладу посади, з якої звільнявся полковник запасу ОСОБА_1 .
Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанцій та вважаючи її такою, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, Одеський обласний військовий комісаріат подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення в частині задоволених позовних вимог до ІНФОРМАЦІЯ_1 та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині, не передаючи справу на новий розгляд.
Вимоги касаційної скарги обґрунтовані тим, що в матеріалах особової справи ОСОБА_1 відсутні відомості про надходження від ГУ ПФУ в Одеській області до ІНФОРМАЦІЯ_1 будь-яких інших запитів (крім передачі пенсійної справи ОСОБА_1 ), у тому числі списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку, із зазначенням у ньому позивача, а також відомості про його звернення до ІНФОРМАЦІЯ_1 з питань, порушених у позовній заяві. Також стверджує, що апеляційний суд не навів вимоги законодавства, яким передбачено виготовлення військкоматом для проведення перерахунку пенсії та подальшого направлення до ГУПФУ в Одеській області довідки про зміну посадового окладу посади, з якої звільнився позивач, а також судом не визначено проміжок часу, за який слід видати вказану довідку.
У відзиві на касаційну скаргу ГУ ПФУ в Одеській області просить постанову апеляційного суду скасувати. Постанову суду першої інстанції залишити в силі.
Представник ОСОБА_1 - Гузь Г.В. у відзиві на касаційну скаргу просить у задоволенні касаційної скарги відмовити, постанову апеляційного суду залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанцій в частині задоволених позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області не оскаржується, а тому, з урахуванням приписів 341  КАС України, не переглядається.
Суд заслухавши суддю-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, та, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що позивачу пенсія за вислугу строків служби в Україні була нарахована та виплачувалась ІНФОРМАЦІЯ_1 з травня 1998 року по квітень 2002 року, а саме до моменту виїзду на постійне місце проживання до Німеччини.
Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду                               від 03 червня 2014 року, визнано неправомірною відмову ГУПФУ в Одеській області у поновленні позивачу виплати пенсії з 05 вересня 2013 року та зобов`язано ГУПФУ в Одеській області зробити перерахунок та виплату пенсії за вислугу строків служби, яку він отримав до виїзду на постійне місце проживання за межі України на підставах, визначених пенсійним законодавством України, з 05 вересня 2013 року.
При розгляді касаційної скарги колегією суддів враховуються приписи                         частин 1-3  статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України  (далі -  КАС України) у редакції до 08.02.2020, у відповідності до яких суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або  постанові  суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Норми матеріального права під час перевірки судом касаційної інстанції правильності їх застосування судами попередніх інстанцій застосовуються у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин. Норми процесуального права під час касаційного перегляду судом касаційної інстанції застосовуються у редакції  КАС України  станом до 8 лютого 2020 року.
Відповідно до  статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
  Згідно з положеннями частини другої  статті 2 КАС України  в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені  Конституцією  та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед  законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Спеціальним  законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі є, зокрема,  Закон №2262-XII.
Перерахунок призначених відповідно до цього  Закону  пенсій визначений статтею 63, відповідно до якої перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям,  особам, які мають право на пенсію за цим Законом,  та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону. Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.  Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону.  У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45  затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до  Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Порядок № 45), згідно з пунктами 2 та 3 якого Пенсійний фонд України після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо перерахунку пенсій та отримання відповідного повідомлення від Мінсоцполітики повідомляє своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі  головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку. Головні управління Пенсійного фонду України у десятиденний строк з моменту надходження зазначеного повідомлення складають списки за формою згідно з додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів (далі  уповноважені органи) видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії. На підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі  довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України (редакція, чинній на момент перерахунку пенсії позивача).
Пунктом 5 Порядку № 45 визначено, що під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.
Оскільки розміри складових пенсії, які не є сталими, регулюються постановами Кабінету Міністрів України, і підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, наділеного правом установлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 надати до ГУПФУ в Одеській області відомості за формою, встановленою законодавством України, про зміну посадового окладу посади, з якої звільнявся полковник запасу ОСОБА_1 з метою захисту прав позивача щодо належного пенсійного забезпечення.
На підставі викладеного Верховний Суд зазначає, що оскаржуване судове рішення ухвалене із правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, а суд апеляційної інстанцій під час розгляду справи не допустив порушень процесуального  закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, відповідно підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.
Відповідно до  статті 350 КАС України  суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.            
Керуючись статтями  139,  341,  345,  349,  350,  356,  359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд -
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.
Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2017 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Судді	Л.Л. Мороз А.Ю. Бучик   А.І. Рибачук