ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2023 року	Львів	Справа № 380/7414/22 пров. № А/857/16969/22	

 Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді                                                             Хобор Р.Б.,
суддів                                                                                  Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2022 року, ухвалене суддею Гавдиком З.В. у м. Львові за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у справі № 380/7414/22 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Львівської митниці про скасування рішення про коригування митної вартості товару, 

                                                            В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2021/700147/2 від 12.11.2021 року.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2022 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів № UA209000/2021/700147/2 від 12.11.2021 року.
Стягнуто на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці сплачений судовий збір в розмірі 992 гривні 40 копійок.
Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що рішення про коригування митної вартості товарів є необґрунтованим, оскільки у ньому відповідач не здійснив розрахунок митної вартості і не навів відповідні мотиви. При цьому, сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються, виключно, на його припущеннях та жодним чином не обґрунтовані та не підтверджені. Суд вважає, що позивач під час митного оформлення надав усі необхідні документи, які не мали розбіжностей, ідентифікували, товар, що оцінювався та містили об`єктивні та достовірні дані, що піддавалися обчисленню і підтверджували усі складові митної вартості імпортованого товару, натомість, відповідач не довів правомірності коригування митної вартості імпортованого позивачем товару. 
Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про відмову у задоволенні позову.
Таку позицію обґрунтовує тим, що, при проведенні контролю правильності визначення декларантом митної вартості товару заявленого до митного оформлення, митний орган встановив відсутність у документах інформації про складові митної вартості товару. 
У зв`язку із цим та внаслідок того, що декларант не надав документів, які витребовував відповідач, митний орган застосував резервний метод визначення митної вартості товарів, скоригувавши митну вартість, на підставі даних, раніше визнаних митним органом митних вартостях. 
З цих підстав, відповідач вважає, що рішення про коригування митної вартості товарів прийняв в порядку, з підстав, у спосіб та в межах повноважень митного органу, які визначені чинним законодавством України.
Заслухавши суддю – доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Суд першої інстанції встановив те, що позивач уклав контракт із «Signal Meble Spolka z Ograniczona Odpowiedzialnoscia Sp.K.» (м. Островець-Свентокшиський, Республіка Польща) № 12/11/2020 від 12.11.2020 року, згідно з яким закуповує у компанії меблеві вироби, які імпортує в Україну.
Конкретні найменування, кількість, ціна кожної окремої партії товару узгоджуються сторонами у рахунку-проформі. Валюта розрахунків сторонами визначена «польські злоті». Оплата здійснюється у формі 100% передоплати перед відвантаженням товару, на підставі рахунку-проформи. Товар постачається на умовах FCA (Островець-Свентокшиський, Польща), згідно з правилами Інкотермс-2010, або на інших, визначених сторонами у рахунку-фактурі, умовах. Витрати із транспортування товару несе покупець.
05.11.2021 року сторони погодили асортимент (найменування, кількість, ціну) чергової партії товару та в адресу покупця (позивача) компанія «Signal Meble Spolka z Ograniczona Odpowiedzialnoscia Sp.K.» направила рахунок-проформу № OF/1/21/110019 від 05.11.2021 року на суму 51398,49 польських злотих.
Компанія «Signal Meble Spolka z Ograniczona Odpowiedzialnoscia Sp.K.» 09.11.2021 року відвантажила товар на суму 51411,21 польських злотих у наданий позивачем транспортний засіб та передала перевізнику фактуру (інвойс) № VAT F/KEX/21/110006 від 09.11.2021 року на вказану суму.
10.11.2021 року позивач подав електронну митну декларацію типу ІМ40ДЕ № UA 209160/2021/013688, згідно з якою задекларував товар:
- товар 1 – меблі для сидіння, крісла, які обертаються, і не перетворюються на ліжка, з регульованою висотою, в незібраному стані;
- товар 2 - меблі для сидіння, крісла, які не перетворюються на ліжка, з дерев`яним каркасом, оббиті тканиною, в незібраному стані;
- товар 3 - меблі для сидіння, крісла, які не перетворюються на ліжка, з дерев`яним каркасом, не оббиті тканиною, в незібраному стані;
- товар 4 - меблі для сидіння, крісла, які не перетворюються на ліжка, з металевим каркасом, оббиті тканиною, в незібраному стані;
- товар 5 – меблі для житлових кімнат, в незібраному стані: стіл журнальний (комплект 3 столи);
- товар 6 – меблі дерев`яні, типу спальні – ліжко в незібраному стані;
- товар 7 – меблі дерев`яні, для столових та житлових кімнат, в незібраному стані: столи обідні, стіл журнальний;
- товар 8 - меблі дерев`яні, для столових та житлових кімнат, в незібраному стані: столи обідні;
- товар 9 – меблі виготовлені з комбінованих матеріалів (стільниці – загартоване скло, МДФ/загартоване скло, кераміка/МДФ, основи – МДФ, метал, МДФ/метал, пластмаса) для столових та житлових кімнат, в незібраному стані: столи журнальні, столи обідні;
- товар 10 - меблі виготовлені з комбінованих матеріалів (стільниці – загартоване скло, МДФ/загартоване скло, основи – метал, МДФ/ загартоване скло) для столових та житлових кімнат, в незібраному стані: столи журнальні, стіл обідній.
Загальна фактурна вартість 10 позицій товарів складає 51411,21 польських злотих, що становить 338290,90 грн., згідно з курсом НБУ на дату декларування.
На підтвердження заявленої митної вартості товару декларант надав такі документи:
- контракт № 12/11/2020 від 12.11.2020 року та додаткову угоду № 1 до контракту від 01.02.2021 року;
- рахунок-проформу № OF/1/21/110019 від 05.11.2021 року;
- платіжне доручення № 31 від 09.11.2021 року про проведення SWIFT-платежу в іноземній валюті;
- фактуру (інвойс) № VAT F/KEX/21/110006 від 09.11.2021 року;
- автомобільну товаро-транспортну накладну (CMR) № 379793 від 09.11.2021 року;
- договір міжнародного перевезення вантажів автомобільним транспортом № 01202021/1 від 01.02.2021 року;
- рахунок-фактуру перевізника № СФ-1100008 від 10.11.2021 року на оплату транспортних послуг;
- прайс-листи компанії «Signal Meble Spolka z Ograniczona Odpowiedzialnoscia Sp.K.», копія експортної декларації країни відправлення, сертифікати походження.
Оцінивши ці документи, 12.11.2021 року відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2021/700147/2.
У цьому рішенні відповідач зазначив, що рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 10.11.2021 року № СФ-1100008 не містить відомостей про форму оплати, витрати на страхування та експедиційні витрати; до митного оформлення не надано заявку на перевезення; у CMR від 09.11.2021 року № A №379793 відсутні відомості у графі 14; в рахунку-фактурі від 09.11.2021 року № F/KEX/21/110006 та рахунку-проформі від 05.11.2021 року № OF/1/21/110019 відсутні підписи уповноважених представників покупця; подані до митного оформлення прейскуранти (прайс-лист) виробника товару не містять відомості про умови поставки товару.
Джерелом інформації для коригування митної вартості стала інформація, наявна у митного органу про митну вартість таких товарів: товар № 6 - МД від 09.11.2021р. № UA807200/2021/9487, митна вартість становить 4,01 дол. США за кг; товар №7 - МД від 18.10.2021р. № UA100140/2021/372130, митна вартість становить 4,81 дол. США за кг; товар №9 - МД від 09.11.2021р. № UA500490/2021/206488, митна вартість становить 4,01 дол. США за кг.».
З метою випуску товару у вільний обіг, декларант 12.11.2022 року подав нову митну декларацію № UA209160/2021/013833,  сплативши фінансову гарантію.
Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно – правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого. 
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною 2 статті 52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.  
Відповідно до частини 1 та 2 статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. 
Як визначено у частині 3 статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: 
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно з пунктом 2 частини 6 статті 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Положеннями частин 2 та 3 статті 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Системний аналіз наведених правових норм свідчить, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок доведення митної вартості товару лежить на позивачу. При цьому, митний орган, у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Разом з тим, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
У зв`язку з вказаним, саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.
Під час проведення консультацій з декларантом, митний орган зазначив, що для підтвердження заявленої митної вартості товару, декларант має подати такі документи:
1) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару (фактуру-проформу, видаткові, податкові накладні);
2) транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (оплата попередніх аналогічних поставок, акт виконаних робіт (наданих послуг));
3) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;
4) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
5) виписку з бухгалтерської документації;
6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Витребування відповідачем вказаних вище документів було зумовлено тим, що подані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. 
Це відповідач пов`язує із тим, що:
- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 10.11.2021 року № СФ-1100008 не містить відомостей про форму оплати, витрати на страхування та експедиційні витрати;
- до митного оформлення не надано заявку на перевезення;
- у CMR від 09.11.2021 року № 379793 відсутні відомості у графі 14;
- в рахунку-фактурі від 09.11.2021 року № F/KEX/21/110006 та рахунку-проформі від 05.11.2021 року № OF/1/21/110019 відсутні підписи уповноважених представників покупця;
- подані до митного оформлення прейскуранти (прайс-лист) виробника товару не містять відомості про умови поставки товару.
Що стосується відсутності відомостей про форму оплати, витрати на страхування та експедиційні витрати у рахунку-фактурі про надання транспортно-експедиційних послуг від 10.11.2021 року № СФ-1100008, то апеляційний суд зазначає наступне.
Рахунок-фактура є документом, що підтверджує вартість перевезення при проходженні митних формальностей та документом первинного бухгалтерського обліку.
Цей документ не може містити інших реквізитів, окрім тих, які передбачені у статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і мають бути зазначені у  всіх первинних документах бухгалтерського обліку в Україні.
Проаналізувавши рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від 10.11.2021 року № СФ-1100008, апеляційний суд встановив, що вона відповідає вимогам, які ставляться до первинних документів і відтворює зміст та обсяг господарської операції, має одиницю виміру господарської операції.
Натомість відповідач необґрунтовано стверджує, що в рахунку-фактурі про надання транспортно-експедиційних послуг мають бути відомості про форму оплати, витрати на страхування та експедиційні витрати, оскільки законодавство не містить вказівки на обов`язок зазначення цих відомостей у рахунку-фактурі про надання транспортно-експедиційних послуг.
Отже, сумніви митного органу про відсутність у рахунку-фактурі про надання транспортно-експедиційних послуг відомостей про форму оплати, витрати на страхування та експедиційні витрати є необґрунтованими.
Що стосується того, що до митного оформлення не надано заявку на перевезення, яка є невід`ємною частиною договору перевезення від 01.02.2021 року № 01202021/21, то апеляційний суд зазначає таке.
Відповідно до статті 53 МК України серед документів, які підтверджують заявлену митну вартість товарів є транспортні (перевізні) документи.
Ця стаття МК України, як і інші не конкретизує, які документи входять до транспортних (перевізних) документів.
Апеляційний суд встановив те, що позивач для перевезення товару, який поданий для митного оформлення, уклав із ФОП ОСОБА_2 договір міжнародного перевезення вантажів автомобільним транспортом № 01202021/1.
Згідно із статтею 9 Закону України «Про транспортно-експедиційну діяльність», перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. Такими документами є, зокрема, міжнародна автомобільна накладна (CMR).
Позивач для митного оформлення надав CMR А № 379793, яка засвідчує, зокрема, маршрут перевезення товару та його вагу.
Вартість перевезення вантажу засвідчує рахунок-фактура від 10.11.2021 року № СФ-1100008, який позивач також надав для митного оформлення.
Маршрути перевезення у цих документах збігаються. Вартість перевезення  3912 грн.
Апеляційний суд не заперечує того факту, що позивач не надав заявку на перевезення, яка, як зазначено у договорі, є невід`ємною частиною договору і у якій вказуються вартість, форма і схема оплати, однак, на думку апеляційного суду, відсутність цього документа не впливає на можливість відповідача з`ясувати вартість транспортних витрат, оскільки позивач до митного оформлення подав документи, які дозволяють це зробити, зокрема CMR та рахунок-фактуру, а також договір про перевезення.
Отже, апеляційний суд вважає необґрунтованими сумніви відповідача щодо відсутності усіх складових транспортних витрат.
Що стосується відсутності у CMR від 09.11.2021 року серії А № 379793 відомостей у графі 14 (умови оплати), то апеляційний суд зазначає, що, відповідно до статті 6 Конвенції
про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19 травня 1956 року, платежі, які відправник зобов`язується сплатити; сума платежу, що підлягає сплаті при доставці; декларована вартість вантажу і сума додаткової цінності його для відправника є відомостями, які міжнародна автомобільна накладна може містити у випадку потреби.
Тобто відомості про умови оплати у CMR є необов`язковими і зазначаються у випадку потреби.
Отже, відповідач необґрунтовано посилався на відсутність заповнених відомостей у графі 14 CMR від 09.11.2021 року серії А № 379793.
Що стосується тієї обставини, що в рахунку-фактурі від 09.11.2021 року № F/KEX/21/110006 та рахунку-проформі від 05.11.2021 року № OF/1/21/110019 відсутні підписи уповноважених представників покупця, то відповідач не пояснив як ця обставина впливає на складові митної вартості та ціну товару, що свідчить про необґрунтованість такого висновку відповідача.
Що стосується того, що подані до митного оформлення прейскуранти (прайс-лист) виробника товару не містять відомостей про умови поставки товару, то апеляційний суд зазначає, що прейскурант за своєю природою є систематичним збірником, довідником цін і тарифів на різні види, групи товарів і послуг, який формується виробником, та містить інформацію, визначену виробником. Умови поставки товару, можуть узгоджуватись сторонами для кожного випадку поставки індивідуально, а тому можуть не відображатись виробником в прейскуранті (прайс – листі). 
З огляду на зазначене вище, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що відповідач не вказав правових підстав, які б визначали обов`язок позивача формувати (подавати) прейскурант виробника, конкретного змісту, в тому числі із зазначенням відомостей про умови поставки товару, що свідчить про безпідставність таких вимог відповідача.
Отже, на думку апеляційного суду, сумніви митного органу щодо митної вартості товарів є необґрунтованими, що позбавляє митний орган права витребовувати додаткові документи для підтвердження митної вартості товару та самостійно коригувати митну вартість.
Крім цього, апеляційний суд зазначає, що, як слідує із матеріалів справи, відповідач обрав резервний метод визначення митної вартості товару.
Відповідно до частини 1 та 2 статті 93 МК України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. 
Відповідач у рішенні про коригування митної вартості ввезеного позивачем товару зазначив, що визначив митну вартість товару № 6, 7, 9, зважаючи на раніше визнану (визначену) митним органом митну вартість, та послався на митні декларації: товар 1 - МД № UA807200/2021/9487 від 09.11.2021 року - 4.01 дол. США за кг.; товар 7 - МД № UA100140/2021/372130 від 09.11.2021 року - 8.81 дол. США за кг.; товар 9 – МД № UA500490/2021/206488 від 09.11.2021 року - 4.01 дол. США за кг.
Разом з тим, відповідно до частини 1 та 2 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених  частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом  доходів і зборів;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Однак, апеляційний суд встановив, що рішення про коригування митної вартості товарів не містить обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Такого висновку суд дійшов зважаючи на те, що у рішенні про коригування митної вартості відсутні порівняльні характеристики товару, який ввозив позивач та того, який за основу коригування обрала митниця.
Також, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідач не надав суду митних декларацій, які брав за основу для коригування товару, що ввіз позивач.
Тому, враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення відповідача про коригування митної вартості товару є необґрунтованим та прийнятим з порушенням статей 53-55 МК України, а тому його необхідно скасувати.
Отже, адміністративний позов необхідно задовольнити.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та  такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

                                                  П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Львівської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2022 року в справі № 380/7414/22 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких, постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	Р. М. Шавель  	
Постанова складена 23.02.2023 року