Справа № 461/7148/22                                 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р. 
Провадження № 33/811/219/23                 Доповідач: Гончарук Л. Я. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       02 березня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Гончарук Л.Я., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника - адвоката Гавенка Сергія Богдановича, потерпілої ОСОБА_2 , представника - адвоката Федькович Галини Володимирівни, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  адвоката Гавенка Сергія Богдановича на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 24 січня 2023 року, 
встановив:

цієї постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі десять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) гривень в дохід держави.
Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави 536 грн 80 коп. судового збору.
Відповідно до постанови, 22.12.2022 року близько 01 год 00 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за місцем проживання на АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 домашнє насильство (фізичне та психологічне), що полягало в умисних діях, а саме штовхання, стусани, залякування та інші дії, в присутності дитини, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
На вказану постанову адвокат Гавенко С.Б. подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі.
В обгрунтування вказує, що постанова суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою, та такою, що підлягає скасуванню, з огляду на таке. 
Звертає увагу, що протокол не підтверджує реальний факт домашнього насильства, а отже і не підтверджує наявність складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 .
Вказує, що з наявного протоколу не можливо встановити, чи мав місце факт домашнього насильства з боку ОСОБА_1 до своєї дружини, оскільки відомості про ймовірне домашнє насильство були зафіксовані у протоколі лише зі слів потерпілої ОСОБА_2 і не підтверджуються жодними іншими доказами.
Зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, одразу ж повністю заперечила факт домашнього насильства щодо дружини.
У поданих запереченнях на апеляційну скаргу потерпіла ОСОБА_2  просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 24 січня 2023 року без змін. 
Звертає увагу на те, що факт вчинення ОСОБА_1  за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП стверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 220748 від 22.12.2022; терміновим заборонним приписом стосовно кривдника серії АА № 023416 від 22.12.2022; рішенням Галицького районного суду м. Львова від 12 січня 2023 року, яким задоволено її заяву про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_1 на строк 6 (шість) місяців; її поясненнями та іншими матеріалами справи, які знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку між собою, нічим не спростовані, доповнюються та уточнюються іншими доказами.
Вважає, що у матеріалах адміністративної справи наявні належні докази того, що вона з дітьми є постраждалими від домашнього насильства з боку ОСОБА_1 .
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , думку захисника - адвоката Гавенка С.Б., які підтримали подану апеляційну скаргу, потерпілу ОСОБА_2 та її представника - адвоката Федькович Г.В., які заперечили проти апеляційних вимог, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст. ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суддя зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Всупереч тверджень апеляційної скарги ці вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності, які були досліджені в судовому засіданні та наведені у постанові.
Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 220748 від 22.12.2022(а.с.1); терміновим заборонним приписом стосовно кривдника серії АА № 023416 від 22 грудня 2022 року (а.с.1); наданими поясненнями ОСОБА_2 в суді першої та апеляційної інстанцій; та іншими матеріалами адміністративної справи.
Викладене у протоколі серії ВАВ № 220748 від 22.12.2022 також підтверджується терміновим заборонним приписом стосовно кривдника серії АА № 023416 від 22 грудня 2022 року (а.с. 2), згідно з яким командиром роти 1 батальйону 2 УПП у Львівській області ДПП винесено вказаний припис щодо ОСОБА_1 (а.с.2).
У судовому засіданні апеляційної інстанції особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 заперечив події, зазначені в протоколі та надав пояснення, що психологічного насильства до сім`ї не вчиняв, в той день 22.12.2022 виключив світло дочці, оскільки остання вночі вчиться а вдень спить, а також вказав те, що ОСОБА_2 має конфлікт з його мамою, та вважає, що саме ОСОБА_2 створює конфлікти. 
У судовому засіданні апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_2 надала пояснення, що 22.12.2022 біля 22 год 00 хв лягла спати. Старша донька ще вчилася, оскільки готувалася до сесії у Львівському коледжі декоративного і ужиткового мистецтва ім. І.Труша. Близько першої ночі до кімнати, де спала ОСОБА_2 увірвався ОСОБА_1 та почав бити її в спину і голосно кричати на неї. Почувши крики, діти почали захищати її, на що чоловік побачивши таке, вимкнув світло. Старша донька рознервувалася і пішла у ванну кімнату, де замкнулася. Пізніше виявилося, що вона порізала собі вени. Також вказала, що ОСОБА_1 завжди тиснув на старшу доньку, бив її. Пояснила, що в результаті цього випадку, починаючи з 22.12.2022, та в даний момент вона з дітьми перебуває в притулку.
Окрім цього, з доданої до матеріалів справи копї карти виїзду швидкої медичної допомоги № 45 від 22.12.2022 вбачається, що 22.12.2022 о 01 год 50 хв на КНП ЛОР ЛОЦЕМД МК зафіксовано виїзд екстреної медичної допомоги № 45, за адресою АДРЕСА_1 , з приводу: "жінка - спроба суїциду, порізала вени". Згідно карти виїзду швидкої медичної допомоги (Ф.110/0) № 45 від 22.12.2022, зазначено, що пацієнтом є ОСОБА_3 - 17 років, діагноз - множинні поверхневі порізи лівого передпліччя. Також вказано: "зі слів порізи нанесла собі сама канцелярським ножем, з метою самогубства та протесту батька, який вчиняє домашнє насильство по відношенню до родини".
Відповідно до висновку психологічного обстеження № 65 від 28.12.2022 ЛМР ДГП Управління соціального захисту "Центр соціальної підтримки осіб з числа дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування і внутрішньо переміщених осіб", в ході консультаційної бесіди у ОСОБА_3 виявлено середній рівень суїцидальних проявів та перескеровано до зовнішнього спеціаліста (психотерапевта або психіатра). ОСОБА_2 потребує скерування до соціальної установи для отримання соціальних послуг вподальшому.
Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку, взаємоузгоджуються між собою, у зв`язку з чим твердження захисника  ОСОБА_1  - адвоката Гавенка С.Б. про відсутність діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є необґрунтованими.
Диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачено, що вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, є умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення тягне за собою юридичну відповідальність.
Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.
Об`єктивна сторона правопорушення виражається в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходженні корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї (матеріальний склад).
Стаття 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Нормами наведеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Складений протокол про адміністративне правопорушення з додержанням вимог КУпАП містить у собі суть адміністративного правопорушення, опис установлених обставин із зазначенням порушення ОСОБА_1 , за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Достовірність даних, викладених в протоколі та правдивість показань, перевірені в судовому засіданні, а тому суддя місцевого суду, відповідно до вимог ст.ст. 245, 251 КУпАП, об`єктивно з`ясував обставини даної справи і з урахуванням наявних та досліджених в судовому засіданні доказів, дійшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно дослідив та з`ясував усі обставини справи, та зробив обґрунтований висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Адміністративне стягнення, накладене на  ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відповідає положенням ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, і відповідає особі правопорушника.
Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.
Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.
Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення. Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.
Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Гавенка Сергія Богдановича - залишити без задоволення, а постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 24 січня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - залишити без змін.
Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя                         Л.Я. Гончарук