Ухвала
Іменем України    
 
20 березня 2023 року
м. Київ
 
справа № 214/6454/22
провадження № 61-3528ск23 
 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 в частині ухвали Дніпровського апеляційного суду від 21 лютого 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення пенсії з Відділу обслуговування громадян № 18 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Ухвалою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 грудня 2022 року ОСОБА_1 у видачі судового наказу за вимогою про стягнення пенсії з Відділу обслуговування громадян № 18 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області відмовлено.
 
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.
 
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 23 січня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, з наданням скаржнику строку для усунення недоліків, а саме: викладення апеляційної скарги державною мовою, приведення змісту апеляційної скарги у відповідність до вимог статті 356 ЦПК України та надання заяви про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
 
У лютому 2023 року до Дніпровського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшли пояснення на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 23 січня 2023 року, в яких він зазначає про можливість розгляду апеляційним судом його скарги, навіть якщо вона викладена не державною мовою, з залученням до участі у справі перекладача. Доводи щодо поновлення строку не наводить.
 
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 21 лютого 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 грудня 2022 року у справі № 214/6454/22 за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення пенсії з Відділу обслуговування громадян № 18 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області вважати неподаною та повернуто ОСОБА_1 .
 
Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 23 січня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 грудня 2022 року залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів із моменту отримання копії ухвали, а саме: викладення апеляційної скарги державною мовою, приведення змісту апеляційної скарги у відповідність до вимог статті 356 ЦПК України та надання заяви про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, однак недоліки апеляційної скарги не було усунуто
 
ОСОБА_1 02 березня 2023 року засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 грудня 2022 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 21 лютого 2023 року. Посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права,  ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду.
 
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.
 
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Тлумачення частини шостої, сьомої статті 357 ЦПК України, частини третьої статті 185 ЦПК України свідчить, що якщо недоліки апеляційної скарги не усунуті, у строк, встановлений судом, то апеляційна скарга повертається судом. 
 
Оскільки встановленій ухвалою суду апеляційної інстанції від 23 січня 2023 року строк, вимоги суду заявником не виконані, шляхом викладення апеляційної скарги державною мовою, приведення змісту апеляційної скарги у відповідність до вимог статті 356 ЦПК України та надання заяви про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд на підставі статей 185, 357 ЦПК України, дійшов правильного висновку про повернення апеляційної скарги заявнику. Таким чином, суд апеляційної інстанції обґрунтовано повернув апеляційну скаргу заявнику. 
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
 
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженої ухвали апеляційного суду свідчить, що правильне застосовування судом норм права є очевидним, не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а касаційна скарга - необґрунтованою.
 
Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 в частині ухвали Дніпровського апеляційного суду від 21 лютого 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення пенсії з Відділу обслуговування громадян № 18 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                              І. О. Дундар 
 
                                                                                                        Н. О. Антоненко                                                                                    
 
                                                                                                        М. М. Русинчук