ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року
м. Хмельницький

Справа № 672/95/22
Провадження № 22-ц/4820/60/23
Хмельницький апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Костенка А.М. ( суддя-доповідач), Гринчука Р.С., П`єнти І.В.
секретар судового засідання Дубова М.В.
з участю представника відповідача
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 672/95/22 за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Аграрна компанія 2004» на рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 08 серпня 2022 року в складі судді Федорук І.М. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ПП «Аграрна компанія 2004», Ярмолинецької селищної ради про скасування рішення державного реєстратора.
Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд
в с т а н о в и в:
У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом, в якому просив скасувати рішення державного реєстратора Соколівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області Свідеренко О.В. від 29 березня 2017 року про державну реєстрацію додаткової угоди № 306 від 14 березня 2017 року до договору оренди землі № 354 від 25 листопада 2014 року, укладеної між ним та ПП "Аграрна компанія 2004". 
На підтримання заявлених позовних вимог, позивач посилався, що він є власником земельної ділянки з кадастровим номером 6821284500:02:011:0109 площею 1,2865 га, що знаходиться на території Лісоводської сільської ради Городоцького району Хмельницької області. 25 листопада 2014 року між ним та ПП «Аграрна компанія 2004» укладено договір оренди землі № 354 терміном на 5 років. Позивач зазначав, що після закінчення вказаного терміну дії договору, він не мав наміру продовжувати його дію щодо оренди землі, про що повідомив орендаря. Крім того, в листопаді 2019 року він дізнався про укладення між ним та ПП «Аграрна компанія 2004» додаткової угоди від 14 березня 2017 року до вказаного договору оренди землі, згідно якої строк дії договору оренди належної йому земельної ділянки продовжено до 02 грудня 2026 року. Тому, в зв`язку з протиправними діями відповідача, він звернувся до правоохоронних органів з відповідною заявою, на підставі якої до ЄРДР внесено відомості про кримінальне провадження за ч.1 ст.358 КК України, залучено його як потерпілого, проведено почеркознавчу експертизу його підпису на додатковій угоді. Згідно висновку експерта № СЕ-19/123-21/421-ПЧ від 27 січня 2021 року «підпис від імені ОСОБА_1 у додатковій угоді № 306 від 14 березня 2017 року виконаний не ОСОБА_1 ». Таким чином, оскільки він не підписував додаткову угоду № 306 від 14 березня 2017 року, тому вказаний правочин є неукладеним, а відтак є незаконним та підлягає скасуванню рішення державного реєстратора Соколівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області Свідеренко О.В. від 29 березня 2017 року про державну реєстрацію вказаної додаткової угоди.
15 липня 2022 року позивач подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив скасувати рішення державного реєстратора Соколівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області Свідеренко О.В., індексний номер 34506158, від 29 березня 2017 року про державну реєстрацію додаткової угоди № 306 від 14 березня 2017 року до договору оренди землі №354 від 25 листопада 2014 року, укладеної між ОСОБА_1 та ПП «Аграрна компанія 2004».
Рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області від 08 серпня 2022 року позов задоволено, скасовано рішення державного реєстратора Соколівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області Свідеренко О.В., індексний номер 34506158, від 29 березня 2017 року про державну реєстрацію додаткової угоди № 306 від 14 березня 2017 року до договору оренди землі №354 від 25 листопада 2014 року, укладеної між ОСОБА_1 та ПП «Аграрна компанія 2004».
ПП «Аграрна компанія 2004» не погодилося з таким рішенням суду першої інстанції подало апеляційну скаргу, в якій посилається на його незаконність та необґрунтованість. Апелянт вказує, що заява про уточнення позовних вимог ОСОБА_1 подана із пропуском строку встановлено для її подачі, оскільки розгляд справи відбувався в спрощеному позовному провадженні, тому суд мав би повернути подану заяву заявнику в зв`язку із порушенням строку її подання. Однак судом не вирішувалося питання поновлення строку для подачі заяви про уточнення позовних вимог, а безпідставно прийнято її до уваги. Крім того, позивачем надано суду неякісну копію висновку експерта від 17 березня 2021 року, проведеного в межах кримінального провадження і такий висновок покладено в основу рішення суду, без достатніх правових підстав. Адже ОСОБА_1 не надав доказів про залучення його як потерпілого у кримінальному провадженні № 12020240120000087, тому не зрозуміло яким чином ним отримано вказаний висновок. Також посилається представник ПП «Аграрна компанія 2004» на те, що позивачем обрано неефективний спосіб захисту своїх прав, вважає, що у спірних правовідносинах позивачу слід було звернутись до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Так судом правильно встановлено, що позивач ОСОБА_1 в порядку спадкування на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 грудня 2011 року є власником земельної ділянки площею 1,2865 га з кадастровим номером 6821284500:02:011:0109 на території Лісоводської сільської ради Городоцького району Хмельницької області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
25 листопада 2014 року між ОСОБА_1 та Приватним підприємством «Аграрна компанія 2004» було укладено договір оренди земельної ділянки площею 1,2865 га з кадастровим номером 6821284500:02:011:0109 на території Лісоводської сільської ради Городоцького району Хмельницької області, що належать позивачу, строком на 5 років зі сплатою відповідної орендної плати. 
З наданої суду додаткової угоди до договору оренди землі вбачається, що 14 березня 2017 року між позивачем ОСОБА_1 як орендодавцем та Приватним підприємством «Аграрна компанія 2004» як орендарем було укладено додаткову угоду № 306 до договору оренди землі від 25 листопада 2014 року, укладеного між ОСОБА_1 та Приватним підприємством «Аграрна компанія 2004», про скасування державної реєстрації якої подано позов. За умовами даної додаткової угоди строк оренди земельної ділянки продовжено до 02 грудня 2026 року. Даний договір підписаний від імені ОСОБА_1 
29 березня 2017 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно реєстру на підставі рішення державного реєстратора реєстраційної служби Городоцького районного управління юстиції від 23.03.2017 року внесено відомості про додаткову угоду № 306 від 14 березня 2017 року до договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_1 та ПП «Аграрна компанія 2004», строк дії котрої становить п`ять років, тобто до 02 грудня 2026 року.
За висновком судової почеркознавчої експертизи від 27.01.2021 року № СЕ-19/123-21/421  підпис від імені ОСОБА_1 у додатковій угоді № 306 від 14 березня 2017 року виконаний не ОСОБА_1 .
За висновком судової почеркознавчої експертизи від 17.03.2021 року № СЕ-19/123-21/633  підпис від імені ОСОБА_1 у додатковій угоді № 306 від 14 березня 2017 року виконаний ймовірно ОСОБА_2 ; рукописні записи в графах «прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи», «прізвище та ініціали» на першій та четвертій сторінках додаткової угоди № 306 від 14 березня 2017 року виконані ОСОБА_2 ; рукописі записи в графі «прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи» на першій сторінці - « ОСОБА_1 », в графі «прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи» - « ОСОБА_1 », в графі «прізвище та ініціали» - « ОСОБА_1 » на четвертій сторінці в додатковій угоді № 306 від 14 березня 2017 року виконані ОСОБА_2 .
Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.
Якщо сторона не виявила свою волю до вчинення правочину й до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.
За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Частиною 2 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).
За частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» (тут і далі - у редакції, чинній на дату, зазначену в спірних договорах) договір оренди землі укладається в письмовій формі, а за статтею 18 цього Закону договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації.
У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.
Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими. 
Разом із тим Велика Палата Верховного Суду в справі № 145/2047/16 констатувала, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним, шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення.
Зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок.
У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.
         За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
За таких обставин такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.
         У справі, що розглядається, позивач звернувся з вимогою про скасування рішення державного реєстратора Соколівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області Свідеренко О.В. від 29 березня 2017 року про державну реєстрацію додаткової угоди № 306 від 14 березня 2017 року до договору оренди землі № 354 від 25 листопада 2014 року, укладеної між ним та ПП "Аграрна компанія 2004". 
Судом беззаперечно встановлено, що позивач оспорювану додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки не підписував, така додаткова угоди підписана іншою особою, отже сторони не досягли згоди щодо умов додаткових угод, такий правочин у формі додаткових угод до основного договору є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.
В той же час у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до ч. 3 ст. 26 цього Закону в редакції на час подання позову відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.
       У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.
       Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).
       Державна реєстрація набуття, зміни чи припинення речових прав у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, проводиться без подання відповідної заяви заявником та справляння адміністративного збору на підставі відомостей про речові права, що містилися в Державному реєстрі прав. У разі відсутності таких відомостей про речові права в Державному реєстрі прав заявник подає оригінали документів, необхідних для проведення державної реєстрації набуття, зміни чи припинення речових прав.
Відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.
В той же час відповідно ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції Закону № 2255-IX від 12.05.2022 станом на час розгляду справи та ухвалення судового рішення у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.
У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.
Відповідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді, і переданий на його розгляд з такими вимогами.
Згідно із ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
Таким чином, визнання незаконними рішень суб`єкта владних повноважень може бути способом захисту цивільного права або інтересу.
Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених неправомірними, на думку особи, рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.
За таких обставин рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речового права оренди земельної ділянки ПП «Аграрна компанія 2004» на підставі додаткової угоди № 306 від 14 березня 2017 року до договору оренди земельної ділянки від 25 листопада 2014 року слід скасувати, оскільки вказана додаткова угода між сторонами укладена не були, а відтак сторони не набули за даним правочином відповідних прав та обов`язків, в тому числі і щодо строку дії договорів оренди землі, в зв`язку з чим не може бути офіційного визнання і підтвердження державою факту набуття відповідачем права користування земельними ділянками після 2019 року.
Таким чином з усією очевидністю вбачається, що оскільки позивачем обрано належний спосіб захисту порушеного права, який відповідає нормам цивільного і цивільного процесуального законодавства, то відмова в задоволенні даних позовних вимог про скасування рішення державного реєстратора призведе до порушення прав позивача та продовження неправомірного використання відповідачем земельної ділянки, належної позивачу.
З цих підстав висновки суду першої інстанції про задоволення позову є законними та обґрунтованими.
Доводи апеляційної скарги, що позивачем обрано неефективний спосіб захисту своїх прав, у спірних правовідносинах позивачу слід було звернутись до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою з вищевказаних підстав слід відхилити.
Фактично, звернувшись до суду з позовом про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію додаткової угоди № 306 від 14 березня 2017 року до договору оренди землі № 354 від 25 листопада 2014 року, позивач обрав такий спосіб усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, оскільки, як зазначено вище, в разі задоволення позову відповідач втратить право на користування спірною земельною ділянкою, належної позивачу, та відповідно позивач зможе нею користуватись без будь-яких обмежень, які існують на час реєстрації додаткової угоди.
Також суд відхиляє посилання апелянт на порушення норм процесуального права у вигляді подання із пропуском строку заяви про уточнення позовних вимог ОСОБА_1 , так як позовні вимоги позивача в порівнянні з первісним позовом не змінились 
Що стосується тверджень апелянта про надання позивачем неякісної копії висновку експерта від 17 березня 2021 року, проведеного в межах кримінального провадження та не зрозуміло яким чином ним отримано вказаний висновок, то апеляційним судом було витребувано та отримано від органу досудового розслідування належним чином завірену копію даного висновку, яка повністю відповідає копії, наданої позивачем суду першої інстанції.
Інших доводів в спростування висновків суду першої інстанції апелянтом наведено не було.
Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Аграрна компанія 2004» залишити без задоволення.
Рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 08 серпня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 20 березня 2023 року.

Судді А.М. Костенко
Р.С. Гринчук
І.В. П`єнта