Номер провадження: 22-ц/813/4236/23 
Справа № 515/301/15-ц
Головуючий у першій інстанції Тимошенко С.В.
Доповідач Склярська І. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
Іменем України

23.01.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Склярської І.В.,
суддів: Базіль Л.В., Семиженка Г.В.,
секретар          Куріньова Л.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Татарбунарського районного суду Одеської області від 07 листопада 2022 року у складі Тимошенко С.В., у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, 
встановив:

1.Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
17 жовтня 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із заявою, в якій просили визнати виконавчий лист № 515/301/15-ц від 03.12.2021 про стягнення з них солідарно боргу за кредитним договором, виданий на підставі рішення Татарбунарського районного суду Одеської об ласті від 07.09.2021, таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на наступні обставини.
Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 07.09.2021 р. позовні вимоги акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі – АТ КБ «Приватбанк») до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості було задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № ODT0GA0000000067 від 10.09.2008 р. в розмірі в розмірі 27465,67 дол. США, що за курсом 15, 77 відповідно до службового розпорядження НБК від 14.01.2015 р. складало 433133,57 грн., та судовий збір в розмірі 3654 грн.
Рішення сторонами не оскаржувалось, не змінювалось та набрало законної сили 08.10.2021 р. 03.12.2021 р. Татарбунарським районним судом Одеської області АТ КБ «Приватбанк» було видано виконавчий лист у цивільній справі № 515/301/15-ц.
На виконання зазначеного рішення суду ними 29.12.2021 р. на рахунок АТ КБ «Приватбанк» було сплачено заборгованість за кредитним договором № ODT0GA0000000067 від 10. 09.2008 р. в розмірі в розмірі 27465,67 дол. США, що за курсом 15,77 відповідно до службового розпорядження НБК від 14.01.2015 р. складало 433133,57 грн., та судовий збір в розмірі 3654 грн., що підтвержується квитанціями від 29.12.2021 р.: № 0.0.2399197236.1 на суму 300000,00 грн. (платник ОСОБА_1 ), № 0.0.2399212285.1 на суму 133133,00 грн. (платник ОСОБА_2 ) та № 0.0.2399217182.1 на суму 3654,00 грн. (платник ОСОБА_1 ). На їх запит щодо виконання судового рішення від 07.09. 2021 р. в частині погашення заборгованості та стягнення обтяження, листом АТ КБ «Приватбанк» від 20.01.2022 р. було повідомлено, що незважаючи на виконання рішення суду і погашення суми боргу, обчисленої на дату звернення банком до суду, на даний час за кредитним договором існує заборгованість. Тобто, із зазначеного листа Банку слідує, що судове рішення від 07.09.2021 р. ними, як відповідачами у справі, виконано і погашено борг, обчислений на дату звернення з позовом до суду, однак існує заборгованість після ухвалення судового рішення. 05.10.2022 р. АТ КБ «Приватбанк» звернулося із заявами до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецула В.А. про прийняття до виконання виконавчого листа від 03.12.2021 р. у справі № 515/ 301/15-ц, а 07.10.2022 р. приватним виконавцем було винесено постанови про відкриття відносно кожного з них виконавчих проваджень.
Вважаючи, що виконавчий лист, який було видано судом 03.12.2021 р. у згаданій цивільній справі про примусове виконання, є таким, що не підлягає виконанню, оскільки ними до відкриття виконавчих проваджень було добровільно виконано рішення суду від 07.09. 2021 р. щодо сплати заборгованості за кредитним договором та судового збору, просили визнати зазначений виконавчий документ таким, що не підлягає задоволенню.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 07 листопада 2022 року заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, задоволено. Суд ухвалив:
Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист № 515/301/15-ц, виданий 03.12. 2021 р. Татарбунарським районним судом Одеської області, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь акціонерного товариства коме- рційний банк «Приватбанк» (код ЄДРПОУ 14360570, рахунок для погашення заборгованості та су- дових витрат № НОМЕР_1 , МФО 305299) заборгованість за кредитним до говором № ODT0GA0000000067 від 10.09.2008 р. в розмірі в розмірі 27465,67 дол. США, що за ку- рсом 15,77 відповідно до службового розпорядження НБК від 14.01.2015 р. складає 433133,57 грн., та судовий збір в розмірі 3654 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі, підписаній представником банку, представник просить скасувати ухвалу суду та постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В апеляційній скарзі апелянт, посилається на те, що судом неправильно встановлені обставини щодо виконання рішення суду першої інстанції про стягнення заборгованості, яким було ухвалено про стягнення з заявників кредитної заборгованості в розмірі в розмірі 27465,67 дол. США, що за курсом 15, 77 відповідно до службового розпорядження НБК від 14.01.2015 р. складало 433133,57 грн., та судовий збір в розмірі 3654 грн., а заявниками сплачено 300000,00 грн. (платник ОСОБА_1 ), 133133,00 грн. (платник ОСОБА_2 ) та 3654,00 грн. (платник ОСОБА_1 ), всього в сумі 433133,57 грн. та в сумі 3654 грн., проте сплачена ними сума на час її сплати не є еквівалентом 27465,67 дол. США, який визначений у резолютивній частині рішення суду, тому підстави вважати, що рішення суду виконано в повному обсязі, відсутні. 

(2) Позиція інших учасників справи
Відзив на апеляційну скаргу не надходив. 
Копію ухвали та апеляційної скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 отримали, судові повістки про час та місце судового розгляду справи судом апеляційної інстанції ними також отримані, що підтверджується рекомендованими поштовими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Отже, про розгляд справи заявники повідомлені належним чином. В силу вимог статті 372 ЦПК України, неявка учасників справи, належним чином, повідомлених про розгляд справи не перешкоджає розгляду справи.

Рух справи
08.12.2022 ухвалою апеляційного суду відкрито апеляційне провадження та витребувано матеріали справи.
20.12..2022 до суду апеляційної інстанції надійшли матеріали справи.
21.12.2022 ухвалою апеляційного суду справу призначено до розгляду на 23 січня 2022 року. 

2.Мотивувальна частина 
ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відповідно до положень статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. При цьому метою визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є унеможливлення подальшого проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом та закінчення виконавчого провадження (пункт 5 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження").
Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.
Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій норми процесуального права.
У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.
З матеріалів справи вбачається, що 26.02.2015 банк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості в розмірі 27465,67 дол. США, що за курсом 15,77 відповідно до службового розпорядження НБК від 14.01.2015 складає 433133,57 грн. та протягом часу розгляду справи з березня 2015 року до часу ухвалення рішення суду -07.09.2021 року відповідачі здійснювали певні процесуальні дії щодо захисту прав боржників за кредитним договором. 
Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 07.09. 2021 з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Приватбанк» стягнуто солідарно заборгованість за кредитним договором № ODT0GA0000000067 від 10.09.2008 р. в розмірі 27465,67 дол. США, що за курсом 15,77 відповідно до службового розпорядження НБК від 14.01.2015 р. складало 433133,57 грн., та судовий збір в розмірі 3654 грн.
На виконання судового рішення 03.12.2021 представнику позивача був виданий виконавчий лист № 515/301/15-ц (а.с. 33, т. 2).
На виконання зазначеного рішення суду відповідачами 29.12.2021 на рахунок АТ КБ «Приватбанк» було сплачено заборгованість за кредитним договором № ODT0GA0000000067 від 10.09. 2008 р. в розмірі в розмірі 27465,67 дол. США, що за курсом 15,77 відповідно до службового розпорядження НБК від 14.01.2015 р. складало 433133,57 грн., та судовий збір в розмірі 3654 грн., що підтверджується квитанціями від 29.12.2021: № 0.0.23991972 36.1 на суму 300000,00 грн. (платник ОСОБА_1 ), № 0.0.2399212285.1 на суму 133133,00 грн. (платник ОСОБА_2 ) та №0.0.2399 217182.1 на суму 3654,00 грн. (платник ОСОБА_1 ) (копії платіжних документів на а.с. 51-53, т. 2).
У подальшому, 07.10.2022, приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Крецулом В.А. було відкрито виконавчі провадження №№ 70019008, 70019422 за вказаним виконавчим листом про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 кредитної заборгованості (а.с. 59, 62, т. 2).
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
Велика Палата Верховного Суду, розглянувши справу №373/2054/16, у постанові від 16.01.2019 дійшла висновку, що заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.
У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству.
Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1049 ЦКУ належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.
Висновки щодо можливості ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті і порядку визначення у рішенні еквівалента суми боргу в національній валюті містяться також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №761/12665/14-ц.
Так, у разі зазначення в судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.
Отже, сплачена заявниками 29 грудня 2021 року сума заборгованості в розмірі 433133,57 грн., не є на час сплати еквівалентом 27 465,67 дол. США, який визначений у резолютивній частині рішення суду, оскільки за офіційним курсом НБУ станом на 29.12.2021  курс долара США складав 27,2235 грн за долар США. Таким чином, підстави вважати, що рішення суду виконано в повному обсязі, відсутні. 
Судом першої інстанції при розгляді справи не надана правильна оцінка обставинам справи, положенням ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1049 ЦК України, що привело до прийняття помилкового рішення про задоволення заяви про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню. 
Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини справи, норми матеріального права, відсутні підстави для задоволення заяви про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню. 

Щодо суті апеляційної скарги
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити його (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).
Таким чином, за наведених обставин, доводи апеляційної скарги є такими, що ґрунтуються на нормах матеріального права та обставинах справи, а тому, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні заяви про виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, 

Щодо судових витрат
Судові витрати, понесені апелянтом, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, а саме сплачений судовий збір в сумі 2 481 грн. внаслідок скасування судового рішення суду першої інстанції покладаються на заявників в рівних частках.
Керуючись статтями 367, 374-375, 382 ЦПК України, суд,

постановив:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити. 
Ухвалу Татарбунарського районного суду Одеської області від 07 листопада 2022 року - скасувати, ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.
Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в сумі 2 481 грн. в рівних частинах.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 24 січня 2023 року.

Головуючий  І.В. Склярська

Судді Л.В. Базіль

                                        Г.В. Семиженко