Ухвала
22 лютого 2023 року
м. Київ
 
справа № 210/205/22
провадження № 61-2243ск23
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.,
розглянувши касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 19 липня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз», за участю третьої особи - відділу з питань захисту прав споживачів апарату міської ради і виконкому, про визнання дій виконавця послуг незаконними та відшкодування моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» (далі - АТ «ОГС «Криворіжгаз») та просила:
- визнати незаконними дії АТ «ОГС «Криворіжгаз» при складанні акта про порушення від 02 грудня 2021 року № 004441;
- визнати незаконними дії АТ «ОГС «Криворіжгаз» стосовно проведення експертизи засобу вимірювальної техніки (далі - ЗВТ) і пломб та складання акта від 08 грудня 2021 року № 384;
- визнати незаконними дії АТ «ОГС «Криворіжгаз» стосовно нарахування вартості необлікованого (донарахованого) об`єму газу у розмірі 99 000,00 грн;
- стягнути з АТ «ОГС «Криворіжгаз» на користь ОСОБА_1 99 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди.
Позов мотивувала тим, що 02 грудня 2021 року працівники АТ «ОГС «Криворіжгаз» демонтували лічильник обліку газу щоб направити його на чергову метрологічну повірку. Будь-яких заяв про огляд лічильника, пломб на наявність порушень, не було.
Працівники АТ «ОГС «Криворіжгаз» склали акт від 02 грудня 2021 року № 004441 у якому зазначили, що пломба не відповідає заводу-виробнику, а також змінена конструкція відлікового механізму.
На підставі складеного акта від 02 грудня 2021 року працівники АТ «ОГС «Криворіжгаз» демонтували лічильник та відповідно до протоколу № 695 направили засіб вимірювальної техніки на позачергову експертизу.
Актом від 08 грудня 2021 № 384 Державне підприємство «Криворізький науко-виробничий центр стандартизації, метрології сертифікації» встановило, що засіб вимірювальної техніки не відповідає вимогам державного стандарту України (далі - ДСТУ)
ОСОБА_1 вважала, що здійснити втручання в конструкцію та роботу наданого для дослідження лічильнику газу без пошкодження пломб встановлених на ньому та приєднувальних патрубках, без їх від`єднання та демонтажу від газорозподільної мережі можливо лише при порушенні цілісності корпусу лічильника газу.
Окрім того, стверджувала, що 16 грудня 2021 року відбулося засідання комісії з розгляду актів про порушення на якому ніхто не представлявся, копію протоколу засідання комісії не надали, нарахувавши за не облікований (донарахований) об`єм природного газу 99 000,00 грн.
Позивач вважала, що акт експертизи від 08 грудня 2021 року № 384 не може бути належним та допустимим доказом, що дав би можливість констатувати факт втручання в роботу лічильника саме з боку позивача, оскільки проведеним експертним дослідженням не встановлено викривлення даних обліку природного газу (коли витрати природного газу комерційним вузлом обліку не обліковуються, обліковуються частково чи з порушенням). Таким чином, експертизою демонтованого ЗВТ, не доведено самого факту несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ.
Рішенням від 19 липня 2022 року Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу у задоволенні позову відмовив.
Постановою від 17 січня 2023 року Дніпровський апеляційний суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 19 липня 2022 року без змін.
У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернуласядо Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 19 липня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 січня 2023 року.
Посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, особа, яка подала касаційну скаргу, просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Відповідно до пункту 9 частини третьої статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.
Однак, таке право на касаційне оскарження не є абсолютним та безумовним, скаржник зобов`язаний обґрунтувати причини такого звернення, що дозволяють ініціювати проведення судового розгляду справи в третій раз.
Так, у положенні частини «с» статті 7 Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, акцентується увага на тому, що скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини у справах Lavages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції. 
Право заявника на апеляційний перегляд справи було забезпечено.
Всі мотивування особи, яка подає касаційну скаргу, вже були предметом розгляду в судах двох інстанцій і не потребують додаткового перегляду.
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) зазначила, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначений баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є «судом фактів».
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, за статтею 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Малозначна справа як справа незначної складності є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанцій, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована у розділі «Загальні положення» цього Кодексу, яка поширюється і на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною. 
При цьому суд дослідив та взяв до уваги предмет позову, складність справи тазначення справи для сторін і суспільства.
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню.
Згідно із пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Враховуючи, що судові рішення, які оскаржені, прийняті у малозначній справі, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, відсутні, тому у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити. 
Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 19 липня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз», за участю третьої особи - відділу з питань захисту прав споживачів апарату міської ради і виконкому, про визнання дій виконавця послуг незаконними та відшкодування моральної шкоди. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                С. Ю. Мартєв
 
В. В. Сердюк
 
І. М. Фаловська