ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2002/23 Справа № 185/6802/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Головін В.О. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2023 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

        головуючого – Пищиди М.М.
        суддів – Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.
        за участю секретаря судового засідання – Лопакової А.Д. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, -

В С Т А Н О В И ЛА :
       У серпні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я.
       В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у періоди з 10.07.1981 року по 24.12.1981 року, з 25.12.1981 року по 10.10.1989 року, з 11.10.1989 року по 16.01.2012 року він працював на виробничих структурних підрозділах ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» з повним робочим днем у шахті. Внаслідок важких умов праці він отримав професійні захворювання та частково втратив професійну працездатність. Позивач вважає, що саме з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я.        
       Позивач просить стягнути з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, 200000.00 грн. без урахування податку з доходу фізичних осіб.
       Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2022 року задоволено частково позов ОСОБА_1 .
       Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, 110000.00 (сто десять тисяч) гривень без відрахування податків та інших обов`язкових платежів.
       В іншій частині позову відмовлено.
       Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» судовий збір на користь держави в сумі 1100 (тисяча сто) грн.
       Не погодившись з вказаним рішенням суду, ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. 
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.
       Судом першої інстанції встановлено, що згідно із записами у трудовій книжці, ОСОБА_1 працював на підприємствах ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» у шкідливих умовах з повним робочим днем у шахті у періоди з 10.07.1981 року по 24.12.1981 року, з 25.12.1981 року по 10.10.1989 року, з 11.10.1989 року по 16.01.2012 року.
       Всього Позивач працював у ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» 30 років 6 місяців, з них весь час в умовах шкідливих факторів, що підтверджується Медичним висновком лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання, складеним Державною установою «Український Науково-дослідний інститут промислової медицини м. Кривого Рогу» від 04.09.2012 року, Протокол №1551. У Медичному висновку від 04.09.2012 року вказано, що згідно інформаційній довідці про умови праці Першотравенської міської СЕС №2/2- 43-1356 від 28.05.2012 року, де зазначено, що Позивач наражався на дію комплексу виробничих шкідливостей: фізичне перевантаження, нахили тулуба, виробничий пил та шум з перевищенням гранично допустимих величин, несприятливий виробничий мікроклімат.
       Внаслідок шкідливих умов праці Позивач отримав професійні захворювання.
       04.09.2012 року зазначеним Медичним висновком - встановлено діагноз: Радикулопатія С6, С7, С8, і Е5, 81 з вираженими (3 ступеня) статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і м`язово-тонічним, вираженим периферичним нейросудинним синдромами з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, нейродистрофією у вигляді двостороннього плечолопаткового періартрозу (ПФС другого ступеня), остеоартрозу, в поєднанні з періартрозами, ліктьових (ГІФ другого ступеня) і колінних (ПФ другого ступеня) суглобів.
       Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії). ЛН першого-другого ступеня.
       Нейросенсорна приглухуватість 1 ступеня (з легким зниженням слуху).
       Позивач постійно скаржиться на стійкий біль тягнучого характеру та обмеження рухів в шийному і поперековому відділах хребта з іррадіацією в кінцівки, порушену ходу, біль в плечових, ліктьових і колінних суглобах, обмеження рухів і хрускіт в них, заніміння кінцівок, загальну слабкість, задишку при незначному фізичному навантаженні, сухий кашель, біль за грудниною, головний біль, запаморочення, підвищення АТ, набряки гомілок, зниження слуху.
       Для проведення розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання Позивача було створено комісію, якою 13 вересня 2012 року у підприємстві Виробничий структурний підрозділ «ШАХТА ДНІПРОВСЬКА» ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ», код ЄДРПОУ 00178353 було складено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання Форми П-4.
       Довідкою МСЕК серії 10ААА №077180 від 21.11.2012 року Позивачу первинно було встановлено 55% втрати професійної працездатності по трьом професійним захворюванням: 1) радикулопатія - 40% 2) ХОЗЛ - 10% 3) туговухість - 5%, з 21.11.2012 року з датою переогляду 08.11.2013 року
       Довідкою МСЕК серія 12ААА №074615 від 30.10.2018 року при повторному огляді Позивача, ступінь втрати працездатності повторно встановлено 55% (п`ятдесят п`ять відсотків) по трьом професійним захворюванням: 1) радикулопатія - 40% 2) ХОЗЛ - 10% 3) туговухість - 5%, з 01.11.2018 року безстроково.
       Довідкою МСЕК серія 12ААБ №204025 від 30.10.2018 року Позивачу при повторному огляді встановлено 3 групу інвалідності з 01.11.2018 року безстроково, причина інвалідності - професійне захворювання.
       В Індивідуальній програмі реабілітації інваліда №1125 від 30.10.2018 року визначено обмеження Позивача до пересування, трудової діяльності. Позивачу необхідно: проходження відновної терапії, профілактичні заходи, санаторно-курортне лікування, медичне спостереження.
       Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку про доведеність спричинення позивачу моральної шкоди, провини відповідача в її спричиненні та причинно-наслідковий зв`язок між винними діями відповідача та настанням у позивача негативних наслідків – стійкої втрати професійної працездатності у загальному розмірі 55% та третю групу інвалідності. Враховуючи обсяг фізичних та моральних страждань позивача, їх інтенсивність та довготривалість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, наслідків, що наступили, суд стягнув компенсацією спричиненої позивачу моральної шкоди у розмірі 110 000 грн.
       Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
       Згідно зі ст. 3 Конституцією України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
       Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
       Згідно з ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
       Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.
       Стаття 173 КЗпП України закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.
       Частина 1 ст. 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.
       Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.
       Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
       Згідно з частинами першою та п`ятою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
       В п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
       Згідно з пунктом 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.         Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.
       Визначаючи розмір моральної шкоди, судом першої інстанції було враховано роз`яснення наведені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в правах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, та взято до уваги конкретні обставини по справі, глибину і ступінь його моральних страждань, пов`язаних з фізичним станом здоров`я, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, і наслідків, що настали та вірно визначив розмір моральної шкоди у розмірі 110 000 грн.
       Приведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд не дав оцінки наданим доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.
       Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
       Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
       Враховуючи зазначене, відповідно до статті 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.
       На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
       Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» — залишити без задоволення.
       Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2022 року — залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

       Судді: