Справа № 128/31/22
Провадження № 22-ц/801/184/2023
Категорія: 71
Головуючий у суді 1-ї інстанції Васильєва Т.Ю.
Доповідач:Рибчинський В. П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2023 року	Справа № 128/31/22	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати 
у цивільних справах:
судді-доповідача: Рибчинського В.П.,
суддів: Денишенко Т.О., Медвецького С.К.,
за участю секретаря судового засідання Бешлей Г.О., Щерби В.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 05 грудня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1  про оспорювання батьківства, 

в с т а н о в и в:

У січні 2022 року представник  ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_1 про оспорювання батьківства.
Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 05 грудня 2022 року позовну заяву  ОСОБА_2 до ОСОБА_1  про оспорювання батьківства залишено без розгляду. В задоволенні заяви відповідача  ОСОБА_1 про компенсацію судових витрат відмовлено.
Не погодившись з ухвалою суду в частині вирішення питання про судові витрати,  ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просила ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 05 грудня 2022 року змінити в частині відмови в компенсації їй судових витрат та ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2  на користь  ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 5 000 грн.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що в матеріалах справи відсутній договір про надання правової допомоги, тобто відповідачка належним чином документально не підтвердила надання правової допомоги. Також позивач вважає, що витрати на правову допомогу, відшкодувати які бажає відповідач, є неспівмірними з часом, витраченим адвокатом та обсягом наданих послуг, а тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.
Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав.
Згідно ч. 1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів, частково погоджується з доводами апеляційної скарги виходячи з наступного.
Частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої вказаної статті Кодексу).
Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).
За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Так апеляційний суд звертає увагу відповідно до ЦПК України звернення з позовною заявою є реалізацією стороною принципу забезпечення права на звернення до суду за захистом та принципу диспозитивності, тобто право на подання заяви про залишення позову без розгляду. Водночас ЦПК України передбачає загальний принцип відшкодування судових витрат.
Колегія суддів наголошує, що подання позову до суду та відкриття провадження у справі вимагає від інших учасників справи вчинення дій на захист своїх інтересів і спонукає до здійснення певних дій, які б не були реалізовані за відсутності позову. Надання відзиву на позовну заяву є реалізацією принципу змагальності сторін.
Тому в разі залишення позовної заяви без розгляду мають бути враховані судові витрати, які понесли інші учасники справі у зв`язку зі зверненням сторони з позовною заявою та відкриття провадження у справі.
У такому випадку у суду відсутня необхідність обґрунтовувати добросовісність чи недобросовісність особи, яка подавала позов, оскільки така особа реалізує своє право на звернення до суду за захистом та самостійно прийняла рішення про подання заяви про залишення позову без розгляду, усвідомлюючи наслідки подання такої заяви.
Отже у разі залишення позовної заяви без розгляду відсутні будь-які обставини, які б унеможливлювали або нівелювали загальний принцип відшкодування судових витрат сторони.
Разом з тим, колегія суддів вважає, що заяву ОСОБА_1 про компенсацію судових витрат слід залишити без задоволення з наступних підстав.
В заяві про розподіл судових витрат ОСОБА_1 просила стягнути на її користь з ОСОБА_2 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.
На підтвердження понесених витрат,  ОСОБА_1  наданий ордер (а.с. 37), детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом від 29.01.2022 року (а.с. 129) та квитанція до прибуткового касового ордера №05 від 28.01.2022 року на суму 5 000,00 грн. (а.с. 127).
При цьому, матеріали справи не містять договору про надання правової допомоги від 28 січня 2022 року, укладеного між  ОСОБА_1 та адвокатом Сарафанюком О.П.
Як зазначила Велика Палата Верховного суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Враховуючи викладене заявник мала надати вичерпний перелік доказів (документів) для підтвердження заявлених вимог. Однак, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 не надано договір про надання правової допомоги від 28 січня 2022 року, укладений між нею та адвокатом Сарафанюком О.П.
За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
05 січня 2023 року ОСОБА_1 подала клопотання про долучення документів до матеріалів справи, в якому просила долучити до матеріалів справи в якості доказу договір про надання правової правничої допомоги від 31 січня 2022 року, однак суд апеляційної інстанції не приймає це за належний доказ, оскільки скаржник не обґрунтував належним чином неможливість подання даного доказу до суду першої інстанції.
Перевіривши в межах доводів апеляційної скарги правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 05 грудня 2022 року в частині відмови в компенсації судових витрат на професійну правничу допомогу змінити, виклавши мотивувальну частину ухвали в редакції цієї постанови.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, - 
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 05 грудня 2022 року в частині відмови в компенсації судових витрат на професійну правничу допомогу змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
В іншій частині ухвалу залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 11 січня 2023 року. 

Суддя-доповідач:                                         В.П. Рибчинський
Судді:                                                 Т.О. Денишенко
                                                                               С.К. Медвецький